Varför står en limousin här utanför?
RUBY Ge mig en minut.
Biologiskt kamouflage har alltid fascinerat mig.
Kamouflage kan få jägaren att missa bytet
eftersom det inte går att urskilja.
Men kamouflage fungerar bara
om jägaren inte vet vad han ska leta efter.
Och så länge man inte vill bli hittad.
Vi är tillbaka vid 08.00, mrs Bell.
Ja.
- Hej. - Hej, älskling.
Du har inte nämnt en London-resa.
Det är för kommittén. Affischen för galan ska tryckas.
- Lycka till, då. - Tack.
Ruby.
- Ring om det är nåt. - Mamma.
- Vi ses. - Ha så kul.
Ja.
Klänningar från den viktorianska eran. Ja.
Det är temat för galan.
Perfekt. Exakt så.
Madam.
Det går snabbt.
Ja, precis. Tack. Hej då.
Hej.
Vad snällt.
Varför ändrade du dig?
Vi behöver ju bara ta bilder på klänningen.
Gör ni kostymer åt prins Charles?
Ja.
Om vi träffar honom måste du niga.
Tro inte på allt du hör.
Är det inte sant
att du äter kaviar,
badar i champagne och demolerar vattensängar?
Låtsas inte att du inte har hört det.
Jag tappade en flaska bubbel i poolen
men det var inte meningen.
Kaviar tycker jag inte om.
Och sängen jag demolerade
var ingen vattensäng.
Vad tråkigt, då.
Vet du vad som är tråkigt?
- Det finns inga rykten om dig. - Det är ingen slump.
Jag trivs i skymundan.
Berätta nåt om dig själv. Som ingen i klassen vet.
Ingen i min familj har studerat.
Vi blev chockade när jag fick stipendiet.
Plötsligt var Oxford inom räckhåll.
Tänk att gå på föreläsningar med nobelpristagare,
läsa allt i Bodleian Library, diskutera Hobbes och Nietzsche.
Ursäkta.
Redo?
Gör klart det och skicka.
Sir.
- Miss Bell, antar jag. - Hej.
Välkommen. Jag är Tristan, skräddarmästaren.
Följ med mig.
Två.
Här visas Beaufort-kollektionen,
som går tillbaka till 1848.
Vi har tagit fram några klänningar.
Jag har sett den.
Den var på Victoria and Albert Museum.
Alldeles riktigt.
Drottning Viktoria-utställningen.
Min syster släpade med mig. Hon är modenörd.
Det är förstås bara kopior.
Originalen är alldeles för ömtåliga för att visas.
Duger den?
Den är perfekt.
Får jag ta en bild?
Varsågod.
RUBY @Kieran: Passar den för affischen?
KIERAN Underbart, Ruby! Jag börjar genast.
JESSALYN Hur fixade du det?
CAMILLE Är du på utställningen?
JESSALYN Vem är du?
Hallå.
Prova den?
- Säkert. - Varför inte?
Den kostar nog mer än mina föräldrars årslön.
Jag håller mig på avstånd.
Det måste vara besvärligt med alla knappar och...
Men du gillar den.
Prova den. Du har chansen.
Prova nåt du också.
Tristan, kan du ta en bild? Åt hennes familj.
Nej, nej...
Där är du.
Och vem har vi här?
Jag heter Ruby Bell.
Jag jobbar med festkommittén.
Trevligt att träffas.
Du är urtjusig.
Han klär ut sig, när han ska luncha med oss och Ellingtons.
Det är väl nåt föräldrauppror,
men att dra in den stackars tjejen är olämpligt.
Ursäkta att vi avbryter men jag är rädd
att James inte har så gott om tid som han tror.
Om du ursäktar, klänningen sitter
kanske en aning trångt över bysten.
- Tristan... - Han har mycket att göra.
Bilderna kan passa i sociala media.
Som en återblick inför den nya kollektionen.
Jag vet inte om det är så här
vi vill presentera Beaufort.
Ta inte illa upp,
men klänningen är till för en drottning.
Jag går och byter om.
...hans dotter ville vänta på dig.
Percy väntar där nere.
Tack för en oförglömlig upplevelse.
Hälsa kung Charles.
Jag tar tåget.
LIN Hur går det med James?
Maxton Hall THE WORLD BETWEEN US
EFTER ROMANEN "SAVE ME" AV MONA KASTEN
- Hallå. - Du försökte inte ens.
- Du måste kasta rätt. - Det gör jag.
Ember.
- Och trädgården? - Jag har läxor.
Du kom aldrig ut från ditt rum igår, vännen.
Hur var London?
Är allt okej?
Javisst.
Måste iväg. Vi ses.
- Hej då. - Vi ses.
DONATIONSGALA
Intressant motiv.
Jag trodde inte att ni skulle ta ansvar för designen.
Ingen kan säga att ni inte anstränger er.
- Vad anser ni, mr Sutton? - Ja.
Bra jobbat. Verkligen.
Tack.
- Där är hon. - Vem är det? Är hon ny?
Mamman jobbar visst i ett bageri.
Hej, Ruby.
Affischerna är väldigt coola.
Men du kunde ha sagt att du skulle göra dem.
- Jag har jobbat hela helgen... - Förlåt.
- ...i Photoshop... - Jag visste inget.
Har du tid?
- Är du galen? - Vadå?
Var inte London förödmjukande nog för mig?
Du är snygg på bilden.
Jag vill ligga lågt, och du tapetserar skolan med mitt ansikte?
Du behövde ju affischer.
Vi återgår till som det var innan.
Innan?
Innan du visste att jag fanns.
Det var bättre för mig.
Är allt okej?
Han kastade ut mig från visningen inför sina föräldrar.
Vad? Varför?
Han skämdes.
Pappan såg ut som om jag var nåt katten släpat in.
Allvarligt?
Du ser ut som en drottning på affischen.
Låt dem inte behandla dig så där.
Han var bara ärlig.
Du är bara vän med mig för att din pappa gick i konkurs.
Snällt av dig att säga så.
God morgon.
Idag ska vi simulera en typisk intervjusituation,
som ni kan få vara med om vid Oxford.
Snabbis med James?
Ta fram gårdagens frågeformulär.
Vi kan börja med miss Bell.
Alla gillar inte att få uppmärksamhet,
men man kan lära sig att hålla huvudet kallt.
Miss Bell,
berätta varför ni är den perfekta kandidaten
för St Hilda's College i Oxford.
St Hilda's var...
St Hilda's var det sista
colleget för kvinnor som grundades i Oxford.
Idealen om inkludering och jämlikhet...
Tråkigt.
Berätta vad som hände med James.
De som inte uppför sig,
kan lämna mitt klassrum.
- Förstått? - Ja.
Miss Bell, jag frågade
varför de ska anta er.
Inte hur bra St Hilda's är.
St Hilda's är
annorlunda än...
...de gamla elitcollegen,
och därför skulle jag passa in där.
Hon är annorlunda.
Du är en nolla, från ingenstans.
Jag heter Ruby.
Klänningen är för en drottning.
Är du galen?
Ingen är intresserad av dig.
Intressant motiv.
-Inget rekommendationsbrev. - Jag försöker ligga lågt.
Du tapetserar skolan med mitt ansikte.
Vi återgår till som det var innan.
Jaha, Cyril, är du lika talför här uppe?
Bra att du är här. Jag är så klantig.
Jag tappade hela fatet.
- Petit chouerna måste slängas. - Äsch.
Det är femsekundersregeln.
Det har gått tio minuter.
De hamnade under köksbänken.
Det är vår hemlighet.
Vad ska det vara till?
Vår 20-åriga bröllopsdag.
Jag ville överraska din mamma.
Jag kunde ha hjälpt till. Varför sa du inget?
Vissa saker måste man göra själv.
Som att charma sin fru.
Är allt bra?
Har du glömt nyck...
Hej.
Jag var en skitstövel i lördags.
Det vet jag.
Det var inte p.g.a. dig.
- Pappa och jag... - Du skämdes.
Jag skämde ut mig själv.
Jag lät göra affischerna för att visa att jag inte är sån.
Hurdan?
En sån
som behandlar de han gillar som skräp.
- Alla skrattar åt mig. - Nej då.
De undrar vem tjejen är.
Och de borde få veta.
Du är för speciell för att hålla dig i skymundan.
Men är det inte min sak?
Det du sa i skolan idag...
Jag vill inte gå tillbaka.
- Cyril ska ha en lagfest. - James.
De är trevliga när man känner dem.
Åtminstone Alistair.
London, Cyrils fest, det är din värld.
Jag passar inte i er värld.
Jag har min egen.
Jag måste fokusera och undvika såna som du och Cyril.
Hålla mig osynlig.
Ruby?
Du är inte osynlig nu.
Inte för mig.
- Hej, raring. - Hej.
Här. Den hängde på grinden.
- Grattis på bröllopsdagen, min ängel. - Åh, wow!
Är det florsocker?
Ännu finare än de brukar vara!
Den här klänningen syddes för dig. Bara 200 år för tidigt.
Ha på dig den på galan. Du är för vacker i den för att inte göra det.
Dra åt helvete, James Beaufort.
Harold, jag skickar inbjudan till Young Beaufort-evenemanget,
- med en kopia av kontrakten. - Underbart.
Tack för att du kom. Kul att ha dig med.
Det är en ära.
- Adjö. - Adjö.
Bra gjort.
Är du stolt?
Young Beaufort är fullt finansierat.
Du jobbade med den här investeringen.
Är jag inte i onåd efter att ha klätt ut mig
och missat lunchen?
Du tror att du är arg på mig
för att jag avbröt din lilla maskerad.
Men innerst inne vet du
att jag gjorde dig en tjänst.
I längden klarar inte såna tjejer
att låtsas vara nåt de inte är.
Hur klarade du det?
Vårt företag har klarat svåra tider.
Endast mitt hårda slit
gjorde att din mor och jag kom på rätt köl igen.
Jag gav allt
för familjens anseende.
Kan du inte säga detsamma, så håll munnen stängd.
Ge företaget till Lydia istället för mig, då.
Young Beaufort var hennes idé.
Hon vet mer, kan mer...
Hon vill tro det.
På grund av Lydias tendens att göra misstag
blir hon aldrig en seriös kandidat.
Kom ihåg vad du är skyldig din mamma och det här företaget.
Okej?
Och ta dig samman.
Du har mycket på gång just nu.
Ursäkta för senast.
Det var en dålig dag.
Jag vet att du har stora mål.
Bestäm dig för om du vill nå dem.
Man kan inte sikta högt och flyga under radarn samtidigt.
För att nå toppen måste man kunna tåla kritik.
Graham... Mr Sutton
talade mycket gott om dig.
Du måste göra ditt bästa.
Okej?
Visa mig att vi kan ta oss igenom en lektion
utan att det blir kaos.
Ingen aning.
Där borta.
Hon sätter upp foton överallt som en stalker.
- Vem tror hon att hon är? - Stackars James.
- Pratar ni om Ruby? - Hur så?
Du tror väl att det här är verkligheten,
men pengar och respekt kan lätt försvinna.
Då får du klara dig själv.
Investera mer i att bygga upp din karaktär
och mindre i nästa handväska.
Labbpartner?
Förlåt för det jag sa.
Jag hade en skitdag.
Det är okej.
Jag skulle nog inte vara vän med dig om inte pappa hade konkat.
Men jag var ingen trevlig person,
så jag är nästan tacksam mot honom.
James bjöd mig till en fest.
Är han förvirrad eller nåt?
Han kom hem till mig för att be om ursäkt och sa
- att han vill fortsätta vara vänner. - James.
Sa James Beaufort det?
Herregud.
Och?
Ska du gå?
Kryp inte tillbaka i din håla.
Den hetaste killen i skolan vill ha dig.
Visa idioterna vem Ruby Bell är.
Så fort ditt rykte är förstört, kan du leva ogenerat.
Tro mig, jag vet.
Men jag är inte ogenerad.
Utan extremt generad.
Gå dit och var högdragen, då.
Det verkar inte störa James.
- Maxton! - Hall!
Det är nog sant.
Det kanske finns en klyfta mellan min värld och andras.
Ett ingenmansland.
Och den som tar sig över den,
oavsett åt vilket håll,
går det illa för.
Man behöver mod för att våga.
För att stå upp för det man vill.
Men inget är mer tröttsamt än frågan
om det var ett misstag att ens försöka.
En ny, trendig kiropraktor från London visade mig det här.
Det bästa för spänningshuvudvärk.
Direktör för Young Beaufort.
Måste kännas pressande.
De planerar redan mina praktikplatser.
Men när allt blir för mycket,
försöker jag minnas att allt blir vårt en dag.
Då styr du över allt.
När kamouflaget avslöjats finns bara två möjligheter.
Flykt eller kamp.
Men saken är
att när man väl har blivit sedd,
inser man kanske att man inte är så försvarslös.
Man har taggar under kamouflaget
och behöver inte hålla sig i skymundan.
Ruby.
Säg inte att Cyril bjöd in dig.
Det var din bror, faktiskt.
Jaså?
Du tror väl att du har makt nu.
Du kan linda James runt ditt finger, och du känner till mitt problem.
Men vet du vad?
Du kan säga vad du vill nu.
Det finns inget att avslöja.
Det är slut.
För alltid.
Tack vare dig.
Det var tråkigt.
Tyck inte synd om mig.
Men fatta det här.
James och jag tar hand om varandra.
Är du ihop med honom,
kan du inte gömma dig.
Krossar du hans hjärta,
så kommer det igen.
Du kom.
Jag funderade.
Jag tror att det förflutna är
överskattat.
Tack för klänningen.
Varsågod.
Ursäkta.
Det är sån trängsel.
I rättan tid. Jag började bli varm.
Vi sticker.
- Jag tar min jacka. - Jag väntar här.
Sen när går du före 04.00?
- Sen när angår det dig? - Ingen aning.
Sluta nu.
Ruby.
Släpa inte iväg vår vän.
- Vi är väl vänner? - Hej, Cyril.
Nej!
Vad pinsamt.
James! James! James!
James!
Såja. Ta det lugnt.
Det går bra.
Sluta.
Percy.
Har vi några varma kläder?
När jag var liten,
var jag och pappa ute på sjön.
Min nalle föll i vattnet.
Jag föll i när jag skulle rädda den.
Pappa hoppade också i. Jag kunde inte simma.
Det kom en båt.
Han sitter i rullstol p.g.a. mig.
Ett varv till runt kvarteret, sir?
Jag vet inte
vad jag ska göra, Percy.
Anna Norman
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir