Хтось знає, чому надворі розкішний лімузин?
РУБІ ЗАЧЕКАЙ ХВИЛИНКУ.
Мене завжди захоплювало явище маскування в природі.
Такого досконалого, що мисливці не бачать жертву,
що злилася з навколишнім середовищем.
Але маскування працює,
доки інші не знають, чого шукати.
І доки ти не хочеш, щоб тебе знайшли.
Ми повернемося до восьмої, місіс Белл.
Добре.
- Привіт. - Привіт, люба.
Ти не казала про подорож до Лондона.
Це для комітету. Плакат балу завтра йде до друку.
- Що ж, щасти тобі. - Дякую.
Рубі.
- Якщо треба, телефонуй. - Мамо.
- До зустрічі. - Розважайся.
Так.
Сукні з вікторіанської епохи. Так.
Це тема балу.
Ідеально. Саме так.
Пані.
Ми не будемо довго.
Саме так. Добре. Дякую. Бувайте.
Привіт.
Дякую, що заїхав.
Чому ти змінив думку?
Це ж дрібниця. Приїдемо, сфотографуємо сукні та поїдемо.
Правда, що ви робите одяг для короля Чарльза?
Так.
Може, ми його зустрінемо. Доведеться робити реверанс.
Не вір усьому, що тобі кажуть.
Тобто ти не
їси ікру, не купаєшся
в шампанському, не ламаєш водяні ліжка під час сексу?
Не вдавай, що не знаєш, що про тебе говорять.
Якось упустив пляшку в басейн
і довелося плавати. Випадково.
Ікра огидна, як на мене.
А щодо третього —
то було не водяне ліжко.
Як нудно.
Хочеш почути дещо справді нудне?
- Про тебе жодних чуток. - Це зовсім не випадково.
Я люблю бути невидимою.
Розкажи мені щось про себе. Щось, чого не знають наші однокласники.
З моїх ніхто не був у коледжі.
Неймовірно, що мені дали стипендію в Макстон-холі.
Раптом Оксфорд став досяжним.
Мрію, як потраплю туди, слухатиму Нобелівських лауреатів,
читатиму в Бодліанській бібліотеці, обговорюватиму Гоббса й Ніцше.
Пробачте.
Готова?
Закінчи й надішли це.
Сер.
- Певно, ви міс Белл. - Вітаю.
Вітаю. Я Трістан, головний кравець тут.
Прошу, ходіть за мною.
Два.
Це виставковий зал для колекції Бофорта,
заснований у 1848 році.
Ми підготували для вас кілька суконь.
Я впізнаю її.
Її показували минулоріч у музеї Вікторії та Альберта.
Ви маєте рацію.
Для ретроспективи королеви Вікторії.
Ми з сестрою ходили двічі. Вона одержима модою.
Це все лише репродукції.
Оригінали надто делікатні, щоб їх відкрили для доступу публіки.
Це допоможе?
Просто ідеально.
Можна зробити фото?
Прошу.
РУБІ @КІРАН: ЦЕ ПІДІЙДЕ ДЛЯ ПЛАКАТА?
КІРАН ТИ НЕЙМОВІРНА, РУБІ! ПОЧНУ НЕГАЙНО.
ДЖЕССАЛІН ЯК ТОБІ ВДАЛОСЯ?
КАМІЛЛА ТИ ДИВИШСЯ КОЛЕКЦІЮ БОФОРТА?
ДЖЕССАЛІН ТИ ХТО?
Агов.
Хочеш приміряти?
- Так, звісно. - Чому ні?
Мої батьки за рік менше заробляють.
Мабуть, утримаюсь.
Певна, тут стільки ґудзиків і...
Тобі ж подобається.
Одягни. Коли ще випаде така нагода?
Якщо ти приєднаєшся.
Трістане, зробіть фото. Її рідні хотіли б побачити.
Ні, це...
Ось де ти.
Можна спитати, хто це?
Я Рубі Белл, сер.
Ми з вашим сином разом в оргкомітеті.
Рада познайомитися.
Фантастичний вигляд.
Він тут виряджається, а ми його чекаємо на обід в Еллінґтонів.
Я розумію, що в тебе зараз бунтівний період,
але не годиться втягувати в це цю бідну дівчину.
Вибачте за конфронтацію, але, на жаль,
Джеймс дозволив собі занадто відхилитися від розкладу.
Сукня, якщо дозволите,
трохи тісна в грудях.
- Трістане... - У нього є важливіші справи.
Джеймс опублікує фото в соцмережах.
Це буде щось на кшталт ретроспективи перед запуском колекції.
Не певен, що саме такий образ
хоче транслювати Бофорт.
Без образ, але
це сукня королеви.
Я перевдягнуся.
...його дочка хотіла зачекати на тебе.
Персі чекає надворі.
Дякую за незабутній досвід.
Мої вітання королю Чарльзу.
Я поїду потягом.
ЛІН ТО ЩО ТАМ У ТЕБЕ З ДЖЕЙМСОМ?
МАКСТОН-ХОЛ — СВІТ МІЖ НАМИ
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ МОНИ КАСТЕН «ВРЯТУЙ МЕНЕ»
- Агов. - Ти навіть не намагався.
- Треба кидати правильно. - Я так і кидаю.
Ембер.
- То що, в сад? - Немає часу. У мене домашнє завдання.
Ти не виходила вчора з кімнати, люба.
Як було в Лондоні?
Усе гаразд?
Авжеж.
Я мушу йти. До зустрічі.
- Бувай. - До зустрічі.
БЛАГОДІЙНИЙ БАЛ
Цікавий дизайн, міс Белл.
Не думав, що ви з містером Бофортом займатиметеся дизайном.
Ніхто не дорікне, що ви не доклали всіх зусиль.
- Що скажете, містере Саттон? - Так.
Чудова робота. Справді.
Дякую.
- Ось вона. - Не бачила її. Вона новенька?
Чула, її мати працює в пекарні.
Привіт, Рубі.
Хотів сказати, що плакати дуже круті.
Але було б приємно знати, що ти їх виготовляєш.
- Я всі вихідні працював над фото... - Пробач.
- ...у фотошопі. - Я нічого не знала.
Можна тебе?
- Ти геть збожеволів? - Що?
Гадаєш, мені мало Лондона для приниження?
Ти прекрасна на тому фото.
Я намагаюся не вирізнятися, а ти розвісив моє обличчя по школі?
Тобі потрібні були плакати, і я...
Треба, щоб усе стало, як раніше.
Раніше?
Коли ти не знав, що я існую.
Мені було так краще.
Усе гаразд?
Він викинув мене з виставкового залу перед батьками.
Що? Чому?
Він мене соромився.
Його батько дивився на мене, як на бруд на взутті.
Серйозно?
Чорт, ти мов та королева на фото.
Не дозволяй їм так із собою поводитися. Не їм.
Він просто був щирим.
Ти б зі мною не говорила, якби твій батько не втратив усього.
Рада, що ти так про мене думаєш.
Доброго ранку.
Сьогодні ми змоделюємо типову співбесіду,
яка буде у вас в Оксфорді.
Перепихнулася з Джеймсом?
Візьміть учорашні анкети.
Почнімо з вас, міс Белл.
Не всі люблять бути в центрі уваги,
але витримувати тиск можна навчитися.
Отже, міс Белл,
чому, на вашу думку, ви будете ідеальною кандидаткою
для вступу в коледж Св. Гільди в Оксфорді?
Коледж Св. Гільди був...
Коледж Св. Гільди був останнім
коледжем для жінок у Оксфорді.
А ідеали інклюзивності та рівності...
Яка нудьга.
Розкажи нам, що в тебе з Джеймсом.
Як не вмієте поводитися,
можете піти з моєї аудиторії.
- Зрозуміло? - Так. Зрозуміло.
Міс Белл, я спитала вас,
чому вас повинні прийняти.
Не про переваги коледжу Св. Гільди.
Коледж Св. Гільди
відрізняється від...
відрізняється від старих елітних коледжів.
Тому, на мою думку, я туди впишуся.
Чули? Вона відрізняється.
Ти ніхто, сумнівного походження.
Я Рубі.
Це сукня королеви.
Ти геть збожеволів?
І саме тому ти нікого не зацікавиш.
Цікавий дизайн, міс Белл.
- Не напишу рекомендацію. - Намагаюся не вирізнятися.
Ти розвісив моє обличчя по школі?
Треба, щоб усе стало, як раніше.
Що ж, Сириле, чи допоможе вам ваше багатослів'я тут?
Добре, що ти вдома. Я такий незграбний.
Упустив цілу тарілку.
- Доведеться викинути еклери. - Годі тобі.
Є правило п'яти секунд.
Вони там уже мінімум десять.
Не зміг досягти. Вони були під стійкою.
Це буде наша таємниця.
Для чого це все?
Сьогодні наша 20-та річниця.
Хотів здивувати маму.
Я могла допомогти. Чому не сказав нічого?
Є речі, які треба робити самотужки.
Зачаровувати свою дружину — одна з них.
Усе гаразд?
Ти забула свої...
Привіт.
Я був мерзотником у суботу.
Я знаю.
Це не через тебе.
- Ми з татом... - Тобі було соромно.
Я осоромився.
Я роздрукував плакати, щоб показати тобі, що я не такий.
Який?
Не той,
хто чинить погано з людьми, яким симпатизує.
- Я посміховисько. - Вони не сміються.
Їм цікаво, що це за дівчина.
Гадаю, вони мають це знати.
Ти надто особлива, щоб ховатися від усіх.
Однаково це має бути моє рішення.
Те, що ти сказала сьогодні...
А якщо я не хочу, як раніше?
- Сирил улаштовує вечірку. - Джеймсе.
Коли познайомишся з ними, вони непогані.
Алістер однаково...
Лондон, Макстон-хол, вечірка Сирила — твій світ.
Не мій, і я його не хочу.
У мене є власний.
У мене все вийде, якщо я уникатиму таких, як ти чи Сирил.
Як буду невидимою.
Рубі?
Ти вже не невидима.
Не для мене.
- Привіт, люба. - Привіт.
Тримай. Це висіло на воротях.
- З річницею, моє янголятко. - Нічого собі.
Це цукрова пудра?
Вони неймовірно гарні.
Ця сукня створена для тебе. Лише на 200 років раніше.
Одягни її на благодійний бал. Ти надто гарна в ній, щоб не вдягати. ДЖ.М.Б.
Іди до біса, Джеймсе Бофорте.
Гарольде, надішлю тобі запрошення на вихід «Молодого Бофорта».
- А також копію контрактів. - Чудово.
Дякую, що прийшли. Чудово, що ви з нами.
Це честь.
- Бувайте. - Бувайте.
- До побачення. - Бувайте.
Молодець.
Ти пишаєшся?
«Молодий Бофорт» має фінансування.
Ти працював над цією інвестицією.
Я думав, що спаскудив усе, бо виряджався
і не їв з Еллінґтонами.
Я знаю, ти думаєш, що сердишся на мене,
бо я перервав твою костюмовану вечірку.
Але якщо будеш чесним,
зрозумієш, що я зробив тобі послугу.
Такі дівчата не можуть довго
вдавати з себе тих, ким не є.
А як тобі це вдалося?
Ця компанія переживала важкі часи.
Лише моя важка робота
дала нам з матір'ю можливість усе виправити.
Я все віддав
заради репутації сім'ї.
Доки не зможеш сказати так само, тримай рота стуленим.
Чому не віддаси її Лідії, якщо такий незадоволений мною?
«Молодий Бофорт» — її ідея.
Її вклад більший, а навички...
Вона хоче в це вірити.
Суть у тому, що схильність Лідії до помилок
не зробить з неї серйозної кандидатки.
Не забувай, що ти винен матері та цій компанії.
Гаразд?
І зберися.
У вас зараз багато клопотів.
Вибачте за те заняття.
То був поганий день...
Я знаю, що у вас великі цілі.
Вирішіть, чи прагнете ви їх досягти.
Не можна бути амбітною і водночас залишатися непомітною.
Лише ті, хто здатен боротися з критикою, матимуть шанс досягнути вершини.
Ґрехам... містер Саттон
дав вам високу оцінку.
Тож вам справді не варто зупинятися.
Гаразд?
І покажіть мені, що ми можемо пережити заняття,
не влаштовуючи хаосу.
Гадки не маю.
Там.
Розвішує фото на всіх стінах, як божевільна переслідувачка.
- Вона вважає себе особливою? - Бідний Джеймс.
- Ви про Рубі? - А тобі що до того?
Знаю, ви вважаєте це реальним світом,
але гроші й повагу можна втратити в одну мить.
А потім у вас залишитеся лише ви.
Робіть інвестиції в розвиток особистості,
а не в чергову сумочку.
Попрацюємо разом?
Пробач мені мої слова.
Був поганий день.
Усе гаразд.
Я б, певно, не говорила з тобою, якби мій батько не збанкрутував.
Але я була не надто приємною особою,
тож я майже йому вдячна.
Джеймс запросив на вечірку.
Він береги поплутав чи що?
Він прийшов до мене попросити вибачення і сказав,
- що не хоче, щоб було, як раніше. - Джеймс.
Джеймс Бофорт таке сказав?
Хай йому грець.
І?
Ти підеш?
Ти вже не сховаєшся.
Найгарячіший хлопець школи тебе хоче.
Покажи тим довбням, хто така Рубі Белл.
Коли втрачаєш свою репутацію, можна жити без турбот.
Повір мені, я знаю.
Але я не безтурботна.
У мене купа турбот.
Тоді йди такою зарозумілою і відстороненою, якою ти є.
Схоже, Джеймса це не хвилює.
- Макстон! - Хол!
Може, це правда.
Можливо, між моїм світом і світом інших існує прірва.
Якась нічийна земля.
І хто її перетинає,
у будь-якому напрямку,
обов'язково постраждає.
Щоб туди піти, треба сміливість.
Щоб відстояти те, чого ти хочеш.
Та найбільше виснажує питання,
чи не було помилкою навіть спробувати?
Нова модна мануальна терапевтка з Лондона навчила мене цього.
Допомагає від стресового головного болю.
Голова «Молодого Бофорта».
Уявляю, який це стрес.
Мої батьки вже планують мої стажування.
Але коли всього стає забагато,
я згадую, що колись це буде нашим.
Ти будеш керувати всім.
Коли прикриття зникає, у жертви є два виходи.
Боротися або тікати.
Але справа в тому,
що коли тебе помітили, справді помітили,
ти можеш збагнути, що не така вже й безпорадна, як думала.
Що під маскуванням у тебе є колючки,
і тобі не обов'язково ховатися в тінях.
Рубі.
Не кажи, що тебе запросив Сирил.
Ні, насправді твій брат.
То он воно як?
Певно, почуваєшся могутньою.
Обвела Джеймса навколо пальця, знаєш про мою проблемку.
Але знаєш що?
Можеш казати що заманеться.
Більше нічого розповідати.
Усе закінчилося.
Назавжди.
Завдяки тобі.
Мені шкода, Лідіє.
Не треба шкодувати.
Але зрозумій одне.
Ми з Джеймсом дбаємо одне про одного.
Якщо ти з ним,
тобі нікуди ховатися.
А якщо розіб'єш йому серце,
тобі кінець.
Ти прийшла.
Я подумала.
Я вважаю, що минуле
переоцінене.
Дякую за сукню.
Прошу.
Пробач.
Тут дуже людно.
Як доречно. Стало спекотно.
Ходімо звідси.
- Я візьму піджак. - Я зачекаю.
Відколи ти йдеш із вечірок до четвертої ранку?
- Відколи це твоя справа? - Не знаю.
Припини.
Агов, Рубі.
Залиш нам нашого друга, гаразд?
- Ми всі друзі, так? - Агов, Сириле.
Ні-ні!
Як соромно.
Джеймс!
Гей, усе добре.
Усе добре. Тихо-тихо.
Усе гаразд.
Годі.
Персі.
У нас є теплий одяг?
Я була маленькою.
Ми з татом плавали човном.
Мій ведмедик упав у воду.
Я хотіла дістати й утратила рівновагу.
Тато пірнув за мною. Я ще не вміла плавати.
Раптом надплив човен.
Це я винна, що він у візку.
Об'їхати квартал ще раз, сер?
Не знаю,
що я тут роблю, Персі.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Юрій Лаховський