El 1882, els meteoròlegs van inventar una nova forma de mesurar el vent:
l'escala Beaufort.
Té 12 nivells i va de la calma total fins a l'huracà.
Una tempesta que fa que perdis la visió i la resta del món desaparegui.
Si hagués sabut que una tempesta pot ser així,
l'hauria buscat abans.
Així actues quan saps el que s'espera de tu?
Si fos el director Lexington, no estaria gens content
sabent que l'organitzadora s'ha permès tal distracció,
mentre el vestíbul és un caos total.
Ves a donar una ullada.
D'acord.
Anem.
Puja al cotxe. Ara.
Hola.
Lydia.
Maxton Hall: UN MÓN ENTRE NOSALTRES
BASADA EN LA NOVEL·LA SAVE ME, DE MONA KASTEN
Un curtcircuit?
Es podria dir que sí.
Ruby, en Lexington a les deu.
Senyor, un dels cables estava fluix.
La instal·lació no és gaire moderna.
Em pensava que s'havia lluït de nou.
Però la gala és un èxit, tenim donacions
i els convidats continuen vestits.
Ja he enviat l'original a l'oficina d'admissions d'Oxford.
L'afegiran a la seva sol·licitud.
Gràcies, senyor.
Senyoreta Bell.
"La Ruby Bell, alumna nostra des de fa dos anys,
"a més de ser una candidata excel·lent per a Oxford,
"serà un actiu..."
Fem una foto del comitè per a la posteritat.
El que heu fet és la pitjor ofensa que mai he viscut per part vostra.
Us espereu al moment més important de tota la dècada per a Beaufort
per intercanviar-vos com si fóssiu en una estúpida pel·lícula de sèrie B.
Després de tot el que hem passat per culpa teva,
goses presentar-te avui per representar la nostra empresa?
Saps que conec la línia fins a l'últim detall.
Em sabia el discurs.
Això no canvia el fet que espatlles tot el que toques!
Quan eres petita,
sempre volies ser la número u.
Però mai no vas entendre que cal disciplina.
Sense mi, no hi hauria hagut roda de premsa.
Tens sort que t'hagi trobat abans que entressis a la sala
i destruïssis l'única cosa bona que has fet per aquesta família.
I ara et toca a tu.
El nostre Casanova.
El nostre Romeu autoproclamat,
amb una agenda tan ocupada que desatén els assumptes familiars,
que suplica de genolls tornar al maleït entrenament de lacrosse,
però que no pot obeir durant un vespre
quan tots comptem que faci el que se li ha dit.
Què passa?
Tens res a dir?
Salut!
Per la Ruby i per Oxford!
Oxford!
Que fort que en Lexington t'hagi escrit la carta de recomanació.
La meva és de la Sra. Hugh. Vaig haver de fer-li la pilota.
Ara torno.
Ah, sí, esclar, Ruby.
Fins després, Ruby.
Sr. Sutton.
Puc?
Sí, esclar.
Mai li vaig donar les gràcies.
Les gràcies?
A mi?
Sense vostè, no hauria sobreviscut ni una setmana aquí.
Sempre ha estat un model a seguir.
Un becari d'Oxford d'un poble més petit que el meu.
No em rendiré fins que no arribi a on vull ser.
Ho prometo.
I, doncs, James? Què serà?
¿És que només obres la boca
per ficar-li la llengua a la teva nova xicota?
Com t'imagines el teu futur amb ella?
¿Vols anar a viure a aquell cau a Gormsey
i empènyer la cadira de rodes del teu sogre cada dia?
L'has estat seguint?
Aquesta noia mai no serà res més que una caçafortunes
que dormiria amb qualsevol per escalar en lloc d'esforçar-se.
- No permetré... - Calla.
Perdona?
Si dius res més sobre la Ruby...
Puc parlar amb el meu fill?
He fet una recerca sobre la Ruby Bell.
Sé que, per la seva discapacitat, el pare viu dels ingressos de la dona.
Sé que el seu compte es queda en vermell cada mes
perquè la fleca a penes genera diners.
Sé que la germaneta infringeix els drets d'autor amb les fotos del blog.
I que encara no han acabat de pagar la casa on viuen des de fa 18 anys.
No tornaràs a parlar amb aquesta noia.
Només cal que faci una trucada i li trauran la beca.
Puc fer que la seva família hagi de buscar un habitatge social
i que Oxford li tanqui la porta als nassos.
Li arruïnaré la vida.
Vas tornar bé? Espero que el teu pare no s'hagi enfadat.
LLEGIT - AHIR, 23:58
- Puc passar l'aspiradora un moment? - Sí.
Mira'ls. Els incomparables i inoblidables bessons Beaufort.
La Lydia Beaufort, guapíssima, com sempre.
Tens permís per fer mirades letals?
Adeu, idiotes.
Ja.
Oh, capità, el meu capità!
L'Alistair t'ha apallissat?
- He xocat amb una porta. - Ja.
M'han dit que vas ser a la gala ahir.
Per què no ens vas buscar? Ens vam emborratxar a la biblioteca.
Ho compensarem. Avui, potser? A en Cyril li fa falta.
I tant que sí.
Sí. Marxarem a l'hora de dinar i començarem a organitzar-ho tot.
Que no sigui com l'últim cop.
Podem parlar?
Aquí? A l'escola?
- Davant de tothom? - Vull dir després. A casa teva.
No m'interessa.
Va. Sisplau.
Nois!
Què dieu? Us hi apunteu?
- Voleu fer una altra festa? - Sí.
- Encara estic cansat d'ahir. - Així, la teva cita va anar bé, eh?
Aquest és l'últim any junts. Quin era el pla, Cyril?
- Festa sense parar. - Què? No t'he sentit.
- Festa sense parar! - Exacte.
Ho hem de passar bé. Fem una festa o què?
Aquest és el James Beaufort que conec.
On has estat aquestes setmanes?
Buscant-se els ous.
- Estàs bé? - Tot és una merda. I tu?
Ignoro el meu nòvio secret perquè em presti l'atenció que mereixo.
- Funciona? - Sí, ens casarem demà.
Lydia?
Va tot bé?
Sí.
Què ha passat?
He d'anar a classe.
Escapem-nos.
- Què? - Em vas dir que fugiries amb mi.
Ens canviarem d'escola.
Tu no volies.
- Vas dir que... - Oblida-te'n.
- No puc suportar-ho més. - Això ho dius ara.
- Després parlaràs de responsabilitat... - T'estimo, Lydia.
- Això no canvia... - T'estimo, Lydia.
- T'encanta aquesta feina. - T'estimo, Lydia.
Marxem d'aquí.
A on?
Tu tries.
T'has tornat boig.
Vine a la cafeteria dijous a les 17:00 i en parlem.
- Ruby? Hola? - Què?
He dit que Oxford està enviant invitacions per a les entrevistes.
La Jessa ja ha rebut la seva.
- De debò? - Sí, la Jessalyn.
Estàs bé?
Maxton Hall!
Sr. Hughes, puc anar al lavabo?
No us atureu!
Vinga.
James.
La teva xicota és aquí.
Ruby!
- Darrere seu! - No abaixeu el ritme!
A per ella, tigre!
Va, va! No us atureu! Moveu-vos!
I, doncs?
Et pots treure això del cap?
- Què passa? - Què vols dir?
T'estàs comportant com un idiota.
Ah, sí?
Deixa de fer l'imbècil i digue'm per què m'ignores.
No abaixeu el ritme!
Aquest era el pla?
Lligar-se la Ruby perquè convencés en Lexington?
Va, va!
Què va passar aquella nit?
- Res. - El teu pare es va cabrejar?
Et va fer això?
No et pensis que saps res de la meva família.
Què?
Què et pensaves, que caminaríem agafats de la mà?
Va ser un petó.
Va ser més que un petó.
No creuries de debò que algú com jo
estaria interessat en algú com tu, oi?
Per què actues així?
Em sap greu si no vas entendre què era això.
Però hem de tornar a com era tot abans, Robin.
Ves. Sí. Molt bé.
Som-hi, nois! Va!
CAFETERIA MANOS RESTAURANT GREC
Ruby.
Pots venir?
Què passa?
Què és això?
Tresor?
- No puc. - Queda't aquí.
Vull que ho deixis, això.
És per a un elevador.
- Ja tinc gairebé... - No vull els teus diners.
Tresor...
Ja tens massa coses al cap.
Això és responsabilitat nostra. No teva.
Llavors era tot mentida?
No treballem junts com una família i ens ajudem?
I tant que sí.
No deixaré que treballis com una esclava per mi.
No puc contribuir de cap manera?
Tant hi fa si vull
o si és l'únic que puc fer per compensar...
Compensar què?
No facis veure que no és culpa meva que necessitis l'elevador!
Ruby?
Va tot bé?
Hola, mama.
- James! Ei. - Ei.
Va, aixeca't.
Vinga.
Va.
Què ha passat?
El Wren. Ha estat el Wren a lacrosse.
- Amb el pal. M'ha donat amb el pal. - Mare meva.
Vine, et portaré al llit.
Mama?
Sí?
Mai has desitjat ser una altra persona?
Tots hem passat per això.
No eres feliç?
Estava...
Estava enamorada de la persona equivocada.
Crec que tots arribem a un punt en la vida
en què més o menys sabem qui som
i deixem de perseguir coses que no ens encaixen.
Jo em vaig refugiar a la feina.
Em vaig convertir en mare.
I ell?
Va seguir un camí diferent.
De vegades, ens podem fer molt mal malgrat que ens estimem molt.
I és millor...
És millor deixar-ho estar.
I si deixar-ho estar fa massa mal?
Pots suportar més del que penses si creus que estàs fent el correcte.
Intenta dormir una mica.
Bona nit.
És d'Oxford, xavals!
És l'hòstia!
Tinc la invitació.
- Estàs bé, Ruby? - Sí, esclar.
Encara no l'has rebut?
No conec ningú que hagi treballat tant en la seva sol·licitud com tu.
T'enviaran la invitació. Només has de ser pacient.
Respirar també ajuda.
Gràcies.
Mira-la.
La nostra sireneta.
Portes molt bé que t'hagin rebutjat.
Em sap greu haver-m'ho perdut. Diuen que va ser molt dramàtic.
"James.
"James. Per què?
"Per què no podem estar junts?
"James..."
Qui no sabés des del principi que això no funcionaria
no només és cec, és imbècil.
Tant se val, Elaine.
Te'l pots quedar.
És tot teu.
QUE ET BOMBIN! JAMES
Estàs bé?
Hauríem de centrar-nos en això. No tothom és amic del professor.
La nostra relació no és com et penses.
Jo no em penso res.
Creus que vaig seduir el professor o que ell em va seduir a mi.
Vas ser el primer a qui vaig acudir quan la Ruby ens va veure.
És estrany que no hagis preguntat mai sobre la nostra relació.
Tampoc ens ho expliquem tot.
Ens escrivíem correus. Vam estar mesos.
És el primer a qui li vaig agradar fins i tot abans que sabés el meu nom.
Jo només sabia que era professor en pràctiques. Res més.
Era la primera persona amb qui parlava quan m'aixecava
i l'última quan me n'anava a dormir.
No sé què esperava el primer cop que ens vam veure,
però de sobte hi havia aquest home davant meu.
Sabia que el pare m'ho posaria molt difícil si sortia a la llum.
Però part de mi sabia que no importava.
L'estimava fins i tot abans d'haver-lo vist.
Quan el Graham va entrar a Maxton Hall, sabíem que no podíem continuar.
El que la Ruby va veure
era una mena de recaiguda.
Et vas permetre tenir sentiments. Error de principiant.
- Som patètics. - Emocionalment disfuncionals i inútils.
- Una deshonra per als Beaufort. - Sí. Almenys no estem sols.
No.
No n'estem.
T'ho prometo.
James.
Ens acompanyes?
GRAHAM On ets?
Sr. Sutton.
Srta. Beaufort.
Has tingut un bon dia?
He fet una piràmide de pastissets de 20 pisos.
He batut el meu rècord.
- Em sap greu haver... - A mi també.
He...
He pensat molt en el que vas dir.
La nostra família és extraordinària en molts aspectes,
però no quan hem de parlar de coses doloroses.
Volia agrair-te el que estàs fent.
Després de l'accident, estàvem tan centrats a tirar endavant
que mai no vam parlar del que va passar.
Però l'accident no em va afectar només a mi.
També va tenir conseqüències per a vosaltres.
No hauria passat si jo no hagués nascut.
Això no ho saps. I, a més, ara no existiries.
De què em serveixen els peus si tu no hi ets?
És el meu destí.
És el meu camí.
I la meva vida...
Tinc una vida plena.
Estic agraït per cada segon.
Sigui dempeus o assegut.
D'acord?
Així i tot, vull ajudar amb l'elevador.
Et pots gastar els diners en pel·lícules, festes i coses d'aquestes.
Prefereixo poder fer-te fora de la meva habitació.
D'acord. Tracte fet.
- Ruby? - Què passa?
Ha arribat això per tu.
- Va! - Llegeix-la.
"Benvolguda Ruby Bell, ens complau informar-vos que..."
D'acord, a veure què tens.
És a sota teu.
Oh.
I, doncs?
10 sobre 10 en l'escala Oxford.
L'he arrugat. Deixa'm que te la planxi.
Seria l'ocasió perfecta per venjar-me,
però, per sort, t'estimo massa per fer-ho.
Té.
Algú vol comprar el vestit que no hem d'anomenar.
- L'has arreglat? - Espero que arribi a les 500.
I compraríem l'elevador.
No!
T'he portat una cosa per a la maleta.
Segur que et portarà tanta sort com a mi.
El teu avi estaria orgullós de tu, com nosaltres.
Un "gràcies" és massa demanar? O una mica de respecte?
Gràcies per posar-me més pes sentimental i expectatives sobre les espatlles.
L'ansietat és part de cada gran pas.
L'any que ve, caminant pel campus, riuràs de quant et vas preocupar.
- T'agradarà Oxford, t'ho prometo. - I si no?
Canviaria res?
- Què vols dir? - I si detesto la universitat?
O si dic que ho vull deixar?
Si no vull ser la imatge de Young Beaufort
i no vull tenir res a veure amb l'empresa.
Llavors què?
Tens accés a una de les millors universitats del món.
A la direcció d'una de les empreses més ben reputades del país.
És la teva xarxa de seguretat.
Tens l'oportunitat de convertir-te en un dels millors.
No entens la sort que tens.
La felicitat no és igual per tothom. Tu ho vas dir.
D'acord.
Si no vols això, aleshores què vols?
Tenir l'oportunitat de descobrir-ho.
James, encara ets molt jove.
No vull que et penedeixis de no aprofitar les teves oportunitats.
Jo mai vaig entendre els meus pares i avui els estic eternament agraïda.
Perquè Beaufort és la meva llar, la meva història...
I, automàticament, hauria de ser la meva.
Els teus pares van anar a Oxford, tu també i ara em toca a mi.
Vas agafar les regnes de l'empresa i ara ho he de fer jo.
Pots marxar.
No faré res inapropiat.
No ho porto als gens.
POSITIU NEGATIU
Va tot bé, vida meva?
Es parla molt de la calma abans de la tempesta.
Però no del que ve després.
El moment en què s'acaba el renou i ens quedem sols amb el que hem fet.
I un silenci ensordidor.
Hi ha persones que tenen una mena de brúixola.
Persones que diuen la cosa correcta en el moment correcte.
Fan el correcte.
I senten el correcte.
Aquesta gent troba la felicitat malgrat les pedres del camí.
Sí, per al registre heu de travessar per aquí i continuar cap a l'esquerra.
I ja hi sereu.
D'acord, gràcies.
Perdona.
Necessites ajuda?
No, gràcies. Me'n sortiré.
Vinga.
Gràcies.
A disposar.
Has vingut a l'entrevista?
- La residència és... - Passant la gespa i a la dreta.
- Gràcies. - Exacte.
Ha estat un plaer.
I hi ha persones que tenen la brúixola trencada.
I decideixen fer la cosa equivocada.
I l'única manera de mantenir el seny és...
seguir mirant cap endavant.
Mai cap enrere.
Un mètode infal·lible. Si el pots complir.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra