Meteorologové vyvinuli v roce 1882 nový způsob, jak měřit sílu větru.
Beaufortovu stupnici.
Má dvanáct stupňů v rozmezí od úplného bezvětří až po orkán.
Bouře, která vám zabrání vidět a způsobí, že zbytek světa zmizí.
Kdybych věděla, že takhle vypadá bouře,
už bych ji vyhlížela dřív.
Takhle to tedy vypadá, když víš, co se od tebe očekává?
Kdybych byl ředitel Lexington, neměl bych radost,
že si organizátorka mého večírku dovolila takhle se rozptylovat,
zatímco se situace v sále zcela vymkla kontrole.
Měla by ses jít podívat.
Dobře.
Pojďme.
Nastup do auta. Hned.
Zdravím.
Lydie.
Maxton Hall – SVĚT MEZI NÁMI
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY „ZACHRAŇ MĚ“ OD MONY KASTEN
Vyletěly pojistky?
Dalo by se to tak říct.
Ruby, tamhle je Lexington.
Pane, byl uvolněný jeden z napájecích kabelů.
Elektrický systém není nejmodernější.
Myslel jsem, že jste zase selhala.
Ale ples se vydařil, dary se hrnou
a hosté jsou stále zcela oblečeni.
Originál jsem už zaslal do přijímací kanceláře na Oxfordu.
Připojí to k vaší přihlášce.
Děkuji, pane.
Slečno Bellová.
„Ruby Bellová, která studuje na naší instituci již dva roky,
je nejen vynikající kandidátka na univerzitu v Oxfordu,
byla by přínosem...“
Dobře. Pojďme si udělat skupinovou fotku výboru pro Síň slávy.
To, co jste udělali, byla největší urážka, co jsem kdy od vás dvou zažil.
Počkáte si na nejdůležitější okamžik celého desetiletí pro značku Beaufort,
abyste sehráli hru na výměnu jako z nějakého pitomého béčkového filmu.
Po tom všem, čím jsme kvůli tobě prošli,
máš tu drzost se dnes večer ukázat, abys zastupovala naši společnost?
Víš, že tu kolekci znám do nejmenšího detailu.
Proslov jsem zvládla dokonale.
To nemění nic na tom, že na co sáhneš, skončí pohromou.
Když jsi byl malá,
vždycky jsi chtěla být jednička.
Ale nikdy jsi nechápala, že to vyžaduje disciplínu.
Beze mě by nebyla žádná tiskovka.
Máš štěstí, že jsem tě zachytil, než jsi vešla do tiskové místnosti
a zničila tu jedinou dobrou věc, kterou jsi pro tuhle rodinu udělala.
Což nás přivádí k tobě.
Našemu Casanovovi.
Náš samozvaný Romeo,
co se nestará o rodinné záležitosti, pokud se nehodí do jeho rozvrhu.
Který se plazí po kolenou kvůli zatraceným lakrosovým tréninkům,
ale nedokáže ten jeden jediný večer,
kdy na něj všichni spoléháme, udělat to, co se po něm chce!
Copak?
Chceš něco říct?
Na zdraví!
Na Ruby a na Oxford!
Oxford!
Nemůžu uvěřit tomu, žes dostala od Lexingtona ten doporučující dopis.
Pěkně jsem to schytal od slečny Hughové. Musel jsem jí dost podlézat.
Hned se vrátím.
Jo, jasně, Ruby.
Zatím ahoj, Ruby.
Pane Suttone.
Můžu?
Ano, jistě.
Myslím, že jsem vám nepoděkovala.
Poděkovat?
Mně?
Ten první týden bych to tady bez vás nezvládla.
Vždycky jste pro mě byl vzorem.
Oxfordský stipendista z ještě menšího města než já.
Nevzdám to, dokud se nedostanu tam, kde chci být.
Slibuju.
No, Jamesi. Co to bude?
Otevíráš pusu,
jen abys strčil jazyk do krku té své nové holky?
Jak si představuješ svou budoucnost s touhle osobou?
Chceš se přestěhovat do té chatrče v Gormsey
a vozit každý den svého tchána na vozíku?
Ty ji necháváš sledovat?
Ta holka nebude nikdy víc než jen zlatokopka,
co se radši dostane na vrchol přes postel, než aby dosáhla něčeho sama.
- A já nedovolím... - Drž hubu.
Prosím?
Jestli řekneš o Ruby ještě slovo...
Mohu mluvit se svým synem?
Nechal jsem si tu Ruby Bellovou prověřit.
Vím, že kvůli postižení je její otec závislý na příjmu své ženy.
Vím, že účet její matky je každý měsíc v mínusu,
protože její ubohá pekárna sotva něco vydělá.
A že její sestra porušuje autorská práva s pár obrázky na svém blogu.
A že dům, ve kterém žijí, nebyl po 18 letech splacen.
Už s tou dívkou nikdy nepromluvíš.
Stačí jediný telefonát a přijde o stipendium.
Můžu se postarat, aby její rodina musela hledat sociální bydlení
a Oxford jí zabouchnul dveře před nosem.
Zničím jí život.
RUBY - Dostal ses domů v pořádku? Snad nebyl tvůj táta moc naštvaný.
Přečteno - včera, 23:58
- Můžu tu rychle vysát? - Ano.
Tady je máme. Jedinečná a nezapomenutelná Beaufortovic dvojčata.
Lydia Beaufortová vypadá neuvěřitelně dobře, tak jako vždy.
Doufám, že má na ten smrtící pohled povolení.
Později, idioti.
Ano.
Kapitáne, můj kapitáne!
Běsnila snad Elaine nebo tě zmlátil Alistair?
- Narazil jsem do dveří. - Chápu.
Slyšel jsem, že jsi byl včera na plese.
Proč ses nezastavil? Pařili jsme v knihovně.
Vynahradíme si to. Co dnes večer? Cyril vypadá, že to potřebuje.
O tom mi povídej.
Ano. Po čtvrté hodině vyrazíme a začneme plánovat.
Jen ať to není jako minule.
Můžeme si promluvit?
Tady? Ve škole?
- Přede všemi? - Myslím později. U tebe doma.
Nemám zájem.
No tak. Prosím.
Kluci!
Co myslíte? Jdete do toho s námi?
- Chceš zase pařit? - Jo.
- Jsem ještě zbořený ze včerejška. - Takže šlo to tvoje rande dobře?
Je to náš poslední společný rok. Jaký byl plán, Cyrile?
- Pořád tvrdě pařit. - Co? Neslyšel jsem tě.
- Pařit tvrdě pořád! - Přesně tak.
Pojďme se bavit. Budeme pařit nebo co?
To je ono. To je James Beaufort, kterého znám.
Kde jsi ho posledních pár týdnů schovával?
Zase mu narostly koule.
- Je všechno v pořádku? - Všechno je fakt na hovno. A ty?
Ignoruju svého tajného přítele, aby mi věnoval pozornost, jakou zasloužím.
- Zabírá to? - Jasně, zítra se budeme brát.
Lydie?
Je všechno v pořádku?
Ano.
Co se stalo?
Musím do třídy.
Pojďme utéct.
- Co? - Říkala jsi, že bys se mnou utekla.
Někde si doděláš školu a já si najdu práci.
Nechtěl jsi.
- Říkal jsi, že... - Zapomeň, co jsem řekl.
- Už to nevydržím. - To říkáš teď.
- Později budeš mluvit o zodpovědnosti... - Miluju tě, Lydie.
- To nemění... - Miluju tě, Lydie.
- Miluješ tuhle práci. - Miluju tebe, Lydie.
Pojďme odsud pryč.
Kam?
Vyber si.
Ty ses zbláznil.
Přijď ve čtvrtek v pět do kavárny a všechno probereme.
- Ruby? Haló? - Co?
Říkám, že Oxford rozesílá pozvánky na pohovory.
Jessa už dneska svou dostala.
- Vážně? - Ano, Jessalyn.
Jsi v pořádku?
Maxton Hall!
Pane Hughesi, můžu si odskočit?
Stále v pohybu!
No tak.
Jamesi.
Je tady tvoje přítelkyně.
Ruby!
- Drž se za ním! - Jen tak dál!
Jsi na ní, tygře.
Běž! Jedeme! Pohyb!
Tak?
Můžeš si tu věc sundat?
- Co se děje? - Jak to myslíš?
Chováš se jako kretén.
Vážně?
Přestaň dělat blbce a řekni mi, proč mě ignoruješ.
Vydrž!
Takový byl plán?
Sbalit Ruby, aby se u Lexingtona přimluvila?
Jedeme!
Co se tu noc stalo?
- Nic. - Vybouchl tvůj otec?
Udělal to on?
Nemysli si, že něco víš o mé rodině.
Co?
Myslela sis, že se budeme držet za ruce a běhat po loukách?
Byl to jen polibek.
Nebyl to jen polibek.
Nevěřila jsi tomu, že někdo jako já
by mohl mít zájem o někoho jako ty, že ne?
Proč se takhle chováš?
Je mi líto, jestli jsi nepochopila, o co šlo.
Ale je čas, abychom se vrátili k tomu, jak to bylo, Robin.
Běž. Ano. Dobře.
Pojďme, hoši! Jedeme!
KAVÁRNA U MANOSE ŘECKÉ SPECIALITY
Ruby.
Můžeš sem jít?
O co jde?
Co je to?
Zlato?
- Nemůžu. - Neodcházej.
Chci, abys toho nechala.
Je to na schodišťový výtah.
- Už moc nechybí... - Nechci tvoje peníze.
Zlato...
Už tak toho máš tolik.
To je naše zodpovědnost. Ne tvoje.
Takže to byly jen kecy?
Nespolupracujeme jako rodina a nepomáháme si navzájem?
Samozřejmě, že ano.
Nenechám tě kvůli sobě otročit.
Takže nemůžu přispět?
Bez ohledu na to, jak chci,
nebo jestli je to jediná věc, kterou to můžu vynahradit...
Vynahradit co?
Nedělej, že to není moje chyba, že potřebuješ ten výtah!
Ruby?
Všechno v pořádku?
Ahoj, mami.
- Jamesi! Ahoj. - Ahoj.
No tak, postav se.
No tak.
Co se stalo?
Wren. To byl Wren v lakrosu.
- Byla to hůl. Praštil mě holí. - Bože.
Pojď, dovedu tě do postele.
Mami?
Ano?
Přála sis někdy, abys byla někdo jiný?
Myslím, že to chce někdy každý.
Byla jsi nešťastná?
Já...
Byla jsem nešťastně zamilovaná.
Myslím, že každý dosáhne v životě bodu,
kdy víceméně ví, kým je,
a přestane se hnát za věcmi, co do toho nezapadají.
Já se vrhla do práce.
Stala jsem se matkou.
A on?
Šel jinou cestou.
Někdy se lidé činí navzájem nešťastnými, i když se moc milují.
A je lepší...
Je lepší nechat je jít.
A co když nechat je jít moc bolí?
Dokážeš zvládnout víc, než si myslíš, když věříš, že děláš správnou věc.
Zkus se trochu vyspat, dobře?
Dobrou noc.
Oxford, kurva!
Hezky!
Pozvali mě.
- Jsi v pořádku, Ruby? - Ano, samozřejmě.
Pořád žádný dopis?
Neznám nikoho, kdo by na své přihlášce pracoval tak tvrdě, jako vy.
Dostanete pozvánku. Musíte být jen trpělivá.
Dýchání také pomáhá.
Děkuji.
Hele.
Tady je naše malá mořská víla.
Zvládáš to své odmítnutí dobře.
Je mi líto, že jsem o to přišla. Prý to bylo dost dramatické.
„Jamesi.
Jamesi. Proč?
Proč spolu nemůžeme být?
Jamesi...“
Víš, každý, kdo od začátku nevěděl, že to nevyjde,
není jen slepý, ale taky hloupý.
Pro mě za mě, Elaine.
Můžeš ho mít.
Je celý jen tvůj.
NASER SI, JAMESI!
Jsi v pořádku?
Měli bychom se soustředit na ten materiál. Každý nechodí s učitelem.
Náš vztah s Grahamem není takový, jak si myslíš.
Já si nic nemyslím.
Myslíš si, že jsem svedla svého učitele. Nebo že on svedl mě.
Vzhledem k tomu, že jsem šla za tebou, když nás Ruby přistihla,
je divné, že ses nikdy nezeptal, co se mezi ním a mnou stalo.
Neříkáme si přeci všechno.
Psali jsme si e-maily. Celé měsíce.
Byl to první člověk, kterého jsem poznala, co se o mě zajímal, než znal mé jméno.
Věděla jsem jen, že se zaučuje na učitele. Nic jiného.
Byl to první člověk, se kterým jsem mluvila po probuzení,
a poslední, komu jsem dávala dobrou noc.
Nevím, co jsem čekala, když jsme se poprvé setkali,
ale najednou stál přede mnou ten muž.
Já věděla, že mi táta udělá ze života peklo, když to vyjde najevo.
Ale část mě věděla, že na tom nezáleží.
Milovala jsem ho, než jsem ho spatřila.
Když získal práci v Maxton Hall, bylo jasné, že nemůžeme pokračovat.
Ta situace, do které Ruby vpadla,
byla něco jako relaps.
Dovolila sis mít city. Začátečnická chyba.
- Jsi dost ubohý. - Emocionálně zmrzačený a úplně na nic.
Ostuda jména Beaufort.
Jo. Aspoň nejsme sami.
Ne.
Nejsme.
To ti slibuji.
Jamesi.
Jdeš s námi?
GRAHAM Kde jsi?
Pane Suttone.
Slečno Beaufortová.
Měla jsi hezký den?
Postavila jsem ze sušenek dvacetipatrovou pyramidu.
Překonala jsem svůj rekord.
- Omlouvám se, že jsem... - Já taky.
Já...
Hodně jsem přemýšlel o tom, co jsi řekla.
Naše rodina vážně vyniká v mnoha ohledech,
ale ne v probírání bolestivých témat.
Chtěl jsem ti poděkovat, že to děláš.
Tak jsme se po té nehodě soustředili na to, jak pokračovat,
že jsme nikdy nemluvili o tom, co se vlastně stalo.
Ale ta nehoda nezasáhla jen mě.
Zasáhla vás všechny a měla důsledky pro vás všechny.
Nestalo by se to, kdybych neexistovala.
To nemůžeš vědět. A pak bys neexistovala.
K čemu by mi byly ty pitomé nohy, kdybys tu nebyla ty?
Je to můj osud.
Je to moje cesta.
A můj život...
Můj život je naplněný.
A jsem vděčný za každou vteřinu.
Ať stojím nebo sedím.
Dobře?
Stejně chci přispět na ten schodišťový výtah.
Můžeš utratit své peníze za filmy, taneční párty a podobné věci.
Radši tě budu vyhazovat ze svého pokoje jako správný puberťák.
Dobře. Dohodnuto.
- Ruby? - Co se děje?
Tohle ti přišlo.
- No tak! - Přečti to nahlas.
„Vážená Ruby Bellová, s potěšením vám oznamujeme, že...“
Dobře, ukaž mi, co máš.
Ležíš na tom.
Tak?
Deset z deseti Oxfordských bodů.
Zmačkala jsem to. Rychle to přežehlím.
Vím, že by to byla skvělá chvíle na pomstu,
ale naštěstí pro tebe tě na to příliš miluju.
Tady.
Někdo chce koupit ty šaty, o-nichž-už-nikdy-nepromluvíme.
- Tys je spravila? - Doufám, že se vyšplhají na 500.
Pak můžeme koupit ten výtah.
Ne!
Přinesla jsem ti něco k přibalení.
Určitě ti přinesou tolik štěstí, co mně.
Tvůj dědeček by na tebe byl moc pyšný a my jsme taky.
Bylo by příliš, chtít poděkování nebo alespoň nějaký respekt?
Děkuji za další sentimentální zátěž
a očekávání vložené na má ramena.
Obavy jsou součástí každého velkého kroku.
Až příští rok půjdeš přes kampus, budeš se smát, jak moc ses toho bál.
- Na Oxfordu se ti bude líbit, slibuju. - Co když ne?
Změní se tím něco?
- Co tím myslíš? - Co když vysokou nesnáším.
Nebo řeknu, že chci skončit.
Že nechci být kluk z plakátu pro značku Beaufort pro mladé.
Že nechci mít s tou společností nic společného.
Co potom?
Máš šanci jít na jednu z nejlepších univerzit na světě.
Vést jeden z nejuznávanějších podniků v zemi.
Je to bezpečnostní síť, která tě vždycky chytí.
Máš šanci se stát jedním z nejlepších.
Nechápeš, jaké máš štěstí.
Štěstí není pro všechny to stejné. Sama jsi to řekla.
Dobře.
Když nechceš tohle, tak co chceš?
Šanci na to přijít.
Jamesi, jsi pořád moc mladý.
Nechci, abys litoval, žes zahodil šance, které jsme ti dali.
Taky jsem nikdy nerozuměla svým rodičům a dnes jsem jim neskonale vděčná.
Protože odkaz Beaufortů je můj domov, moje historie a...
A tak by měl být automaticky i můj.
Tví rodiče šli na Oxford, stejně jako ty, a teď musím na Oxford i já.
Ty jsi převzala společnost. Já musím také převzít společnost.
Můžeš odejít bez obav.
Nevybočím z řady.
Nemám to v genech.
POZITIVNÍ – NEGATIVNÍ
Všechno v pořádku, zlatíčko?
O klidu před bouří se napsala spousta knih.
Ale skoro žádné o tom, co následuje.
V tu chvíli, kdy hluk kolem nás utichne a zůstaneme sami obklopeni následky.
A ohlušujícím tichem.
Jsou lidé, kteří si nosí určitý kompas.
Lidé, co řeknou tu správnou věc ve správnou chvíli.
Udělají, co je správné.
A také to cítí.
Tihle lidé najdou štěstí. Bez ohledu na to, co jim život nachystá.
Jo, na registraci projděte tamhle a držte se vlevo.
A pak tam budete.
Dobře, super. Díky.
Pardon.
Potřebuješ pomoct?
Ne, děkuji. Já to zvládnu.
No tak.
Děkuji.
Žádný problém.
Přišla jsi na pohovor?
- Koleje jsou... - Naproti a pak vpravo.
- Díky. - Není za co.
Rád jsem tě poznal.
A pak je další typ lidí, jejichž kompas je rozbitý.
Ti se rozhodnou v takové chvíli špatně.
A jediný způsob, jak zůstat příčetný, je...
...dívat se vpřed.
Nikdy zpátky.
Zaručený způsob. Když se ho zvládnete držet.
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled Kateřina Hámová