I 1882 utviklet meteorologer en ny måte å måle vindstyrke på.
Beaufortskalaen.
Den har tolv klasser, fra totalt stille til orkan.
En storm som hindrer sikten og får verden til å forsvinne helt.
Hadde jeg visst at en storm kunne føles som dette,
ville jeg lett etter den tidligere.
Så det er slik det ser ut når du vet hva som forventes av deg?
Hvis jeg var rektor Lexington, ville jeg ikke vært fornøyd
med at arrangøren av festen min tillot seg å bli så distrahert,
mens ting i hallen er helt ute av kontroll.
Gå og ta en titt.
Ok.
Kom igjen.
Sett deg i bilen. Nå.
Hallo.
Lydia.
Maxton Hall THE WORLD BETWEEN US
BASERT PÅ ROMANEN "SAVE ME" AV MONA KASTEN
Hadde en sikring gått?
Det kan du si.
Ruby, Lexington klokka ti.
Sir, en av strømledningene var løs.
El-systemet er ikke veldig moderne.
Jeg trodde du hadde tabbet deg ut igjen.
Gallaen er en suksess, donasjonene kommer
og gjestene har fortsatt klær på.
Jeg har allerede videresendt originalen til Oxfords opptakskontor.
Den legges ved søknaden din.
Tusen takk, sir.
Frøken Bell.
"Ruby Bell har gått på institusjonen vår i to år nå,
"og er en fremragende kandidat for Oxford University
"og en ressurs."
Greit. La oss ta et komitégruppebilde for Hall of Fame.
Det dere gjorde, er den verste fornærmelsen jeg har måttet tåle fra dere.
Dere venter til tiårets viktigste øyeblikk for Beaufort
til å dra et tvillingbyttestunt på linje med en jævla B-film.
Etter alt vi har gått gjennom på grunn av deg,
så er du frekk nok til å møte opp i kveld for å representere selskapet vårt?
Du vet at jeg kan alt om kleskolleksjonen.
Jeg kunne talen perfekt.
Det endrer ikke det faktum at alt du tar i blir ødelagt.
Da du var liten,
ville du alltid være nummer én.
Men du har aldri forstått at det krever disiplin.
Uten meg ville ikke pressekonferansen eksistert.
Du var heldig som ble stoppet av meg før du gikk inn i presserommet
og ødela det eneste gode du noen gang har gjort for denne familien.
Som bringer oss til deg.
Vår Casanova.
Vår selverklærte Romeo,
som gir blanke i familiesaker hvis de ikke passer inn i timeplanen.
Som går gjennom ild og vann for den forbannede lacrossetreningen sin,
men kan ikke adlyde den ene kvelden
når vi alle stoler på ham!
Hva er i veien?
Har du noe å si?
Skål!
For Ruby og for Oxford!
Oxford!
Jeg kan ikke tro at du fikk anbefalingsbrevet ditt fra Lexington.
Ja, jeg har fått mitt av Miss Hugh. Måtte virkelig smiske.
Er straks tilbake.
Ja, så klart, Ruby.
Mr. Sutton.
Kan jeg sette meg?
Ja, selvfølgelig.
Jeg tror aldri jeg har takket deg.
Takket?
Meg?
Jeg hadde ikke klart meg den første uken her uten deg.
Du har alltid vært forbildet mitt.
En Oxford-student fra en enda mindre by enn jeg.
Jeg vil heller ikke gi opp før jeg er der jeg vil være.
Jeg lover.
Vel, James. Hva blir det til?
Åpner du bare munnen
for å stikke tungen ned i halsen på den nye lille kjæresten din?
Hvordan ser du for deg fremtiden med denne personen?
Ønsker du å flytte til et skur i Gormsey
og dytte svigerfaren din rundt i rullestol hver dag?
Følger du etter henne?
Denne jenta vil aldri bli mer enn en gullgraver
som heller ligger seg til toppen enn å oppnå noe selv.
- Jeg tillater ikke... - Hold kjeft.
Hva behager?
Sier du ett ord til om Ruby...
Kan jeg få snakke med sønnen min?
Jeg har undersøkt Ruby Bell.
Faren er avhengig av konens inntekt grunnet funksjonshemmingen hans.
Jeg vet at morens konto er overtrukket hver måned
fordi det shabby bakeriet ikke tjener noen penger.
Jeg vet at søsteren hennes bryter opphavsretten med bildene på bloggen sin.
Og at huset de bor i ikke er nedbetalt etter 18 år.
Du skal aldri snakke med den jenta igjen.
Det tar meg bare én telefon å sørge for at hun mister stipendet sitt.
Jeg kan sørge for at familien hennes må se etter sosialbolig
og at Oxford lukker døren for henne.
Jeg vil ødelegge livet hennes.
RUBY - Kom du hjem ok? Håper ikke faren din ble sint.
LEST - I GÅR, 23.58
- Kan jeg støvsuge raskt her inne? - Ja.
Der er de. De uforlignelige og uforglemmelige Beaufort-tvillingene.
Lydia Beaufort ser skandaløst bra ut som alltid.
Håper hun har lisens for det dødelige blikket.
Senere, idioter.
Ja.
Å, kaptein! Min kaptein!
Ble Elaine frekk eller slo Alistair deg?
- Jeg gikk inn i en dør. - Skjønner.
Jeg hørte at du var på gallaen i går.
Hvorfor stakk du ikke innom? Vi ble fulle på biblioteket.
Vi tar det igjen. I kveld? Det ser ut som Cyril trenger det.
Så sant.
Ja. Vi stikker av etter fjerde time og begynner å planlegge.
Bare det ikke blir som sist.
Kan vi snakke?
Her? På skolen?
- Foran alle? - Jeg mener senere. Hjemme hos deg.
Ikke interessert.
Kom igjen. Vær så snill.
Folkens!
Hva syns dere? Er dere med?
- Vil dere feste igjen? - Ja.
- Jeg er fortsatt utslitt etter i går. - Daten din gikk bra, da?
Det er vårt siste år sammen. Hva er planen igjen, Cyril?
- Feste hardt hele tiden. - Hva? Jeg hørte deg ikke.
- Feste hardt hele tiden! - Akkurat.
La oss ha det gøy. Skal vi feste eller hva?
Der er den James Beaufort jeg kjenner.
Hvor har du gjemt deg de siste ukene?
Han har baller igjen.
- Er alt i orden med deg? - Alt er virkelig dritt. Og med deg?
Jeg ignorerer min hemmelige kjæreste så han skal gi meg oppmerksomhet.
- Fungerer det? - Ja da, vi skal gifte oss i morgen.
Lydia?
Er alt i orden?
Ja.
Hva skjedde?
Jeg må gå til timen.
Vi rømmer sammen.
- Hva? - Du sa du ville rømme med meg.
Du får et vitnemål et sted, og jeg får meg jobb.
Du ville jo ikke.
- Du sa at... - Glem hva jeg sa.
- Jeg orker ikke mer. - Det sier du nå.
- Senere vil du snakke om ansvar... - Jeg elsker deg, Lydia.
- Det endrer ikke... - Elsker deg.
- Du elsker denne jobben. - Jeg elsker deg, Lydia.
La oss reise herfra.
Hvor skal vi dra?
Du velger.
Du er blitt gal.
Kom til kafeen klokken fem på torsdag, så diskuterer vi alt.
- Ruby? Hallo? - Hva?
Jeg sa at Oxford sender ut invitasjoner til intervjuene.
Jessa har allerede fått sin i dag.
- Virkelig? - Ja, Jessalyn.
Går det bra?
Maxton Hall!
Mr. Hughes, kan jeg gå på do?
Alltid beveg dere!
Kom igjen.
James.
Kjæresten din er her.
Ruby!
- Gå bak ham! - Fortsett!
Bare ta henne.
Gå, gå, gå! Kom igjen! Hold dere i bevegelse!
Vel?
Kan du ta av deg den greia?
- Hva er galt? - Hva mener du?
Du er en drittsekk.
Er jeg?
Slutt å spille dum og si hvorfor du ignorerer meg.
Fortsett!
Var det planen?
Legge an på Ruby så hun skryter av deg til Lexington?
Gå, gå, gå!
Hva skjedde den natten?
- Ingenting. - Ble faren din sint?
Gjorde han dette?
Ikke tro at du vet noe om familien min.
Hva?
Trodde du vi skulle løpe hånd i hånd over blomsterenger?
Var bare et kyss.
Det var mer enn et kyss.
Du trodde egentlig ikke at noen som meg
kunne bli interessert i noen som deg, eller hva?
Hvorfor er du sånn?
Jeg beklager at du ikke forsto hva dette var.
Men det er på tide å gå tilbake til sånn det var før, Robin.
Kjør. Ja. Veldig bra.
Kom igjen, gutter! Kjør!
MANOS KAFÉ GRESK SPISERI OG DELI
Ruby.
Kan du komme hit?
Hva er det?
Hva er dette?
Skatt?
- Jeg kan ikke. - Du blir her.
Du må slutte med dette.
Det er til trappeheis.
- Det mangler ikke mye. - Vil ikke ha pengene dine.
Kjære deg...
Du har allerede så mye å tenke på.
Dette er vårt ansvar. Ikke ditt.
Så det var bare tull?
Jobber vi ikke sammen som en familie og hjelper hverandre?
Selvfølgelig.
Jeg vil ikke at du skal slite deg ut på grunn av meg.
Så jeg kan ikke bidra?
Uansett hvor mye jeg vil,
uansett om det kan gjøre det godt igjen...
Gjøre hva da godt igjen?
At det er min feil at du trenger den heisen i utgangspunktet!
Ruby?
Er alt i orden?
Hei, mamma.
- James! Hei. - Hei.
Kom igjen, reis deg.
Kom igjen.
Hva er skjedd?
Wren. Det var Wren på lacrossen.
- Det var en kølle. Han slo meg med køllen. - Herregud.
Kom, jeg skal få deg i seng.
Mamma?
Ja?
Har du noen gang ønsket at du var en annen?
Det gjør nok alle innimellom.
Var du ulykkelig?
Jeg...
Jeg var ulykkelig forelsket.
Jeg tror alle når et punkt i livet
hvor de mer eller mindre vet hvem de er,
og de slutter å strekke seg etter ting som ikke passer.
Jeg kastet meg over arbeidet.
Jeg ble mor.
Og ham?
Han fulgte en annen vei.
Noen ganger er folk ulykkelige sammen, uansett hvor mye de elsker hverandre.
Og det er bedre...
Da er det bedre å gi slipp.
Og om det gjør for vondt å gi slipp?
Du kan håndtere mer enn du tror hvis du tror du gjør det som er riktig.
Prøv å få litt søvn nå, ok?
God natt.
Oxford, kjerringer!
Ja da!
Jeg er invitert.
- Er alt bra, Ruby? - Ja, selvfølgelig.
Fortsatt ikke noe brev?
Jeg kjenner ingen som har jobbet så hardt med søknaden som deg.
Du får en invitasjon. Du må bare være tålmodig.
Å puste hjelper også.
Takk skal du ha.
Hei.
Der er vår lille havfrue.
Du takler avvisningen godt.
Synd at jeg gikk glipp av det. De sier det var veldig dramatisk.
"James.
"James. Hvorfor?
"Hvorfor kan vi ikke treffes?
"James..."
De som ikke visste fra starten at det ikke ville gå
er ikke bare blinde, de er dumme.
Whatever, Elaine.
Du kan ta ham.
Han er bare din.
FAEN TA DEG, JAMES
Går det bra?
Vi bør fokusere på materialet nå. Ikke alle har en lærervenn.
Forholdet mellom Graham og meg er ikke slik du tror.
Jeg tror ikke noe.
Du tror jeg forførte læreren min. Eller at han forførte meg.
Med tanke på at jeg kom til deg først etter at Ruby så oss,
er det rart at du aldri har spurt hva som foregikk mellom oss.
Vi forteller ikke alt til hverandre.
Vi skrev e-poster til hverandre. I månedsvis.
Han er den første personen jeg har møtt som likte meg før han visste navnet mitt.
Jeg visste bare at han var lærerstudent. Ikke noe annet.
Han var den første jeg snakket med da jeg våknet,
og den siste jeg sa god natt til.
Jeg vet ikke hva jeg forventet første gang vi møttes,
men plutselig sto denne mannen foran meg.
Jeg visste pappa ville gjøre livet surt hvis det ble kjent.
Men en del av meg syntes det ikke gjorde noe.
Jeg elsket ham før jeg noen gang så ham.
Da Graham fikk jobben på Maxton Hall, visste vi at det ikke kunne fortsette.
Situasjonen som Ruby snublet inn i
var et slags tilbakefall.
Du tillot deg selv å ha følelser. Nybegynnerfeil.
- Vi er patetiske. - Følelsesmessig forkrøplet og ubrukelige.
En skam for navnet Beaufort.
Ja. Vi er i hvert fall ikke alene.
Nei.
Det er vi ikke.
Det lover jeg.
James.
Blir du med oss?
GRAHAM HVOR ER DU?
Mr. Sutton.
Frøken Beaufort.
Har du hatt en fin dag?
Sandkakepyramiden min var 20 etasjer høy i dag.
Jeg slo min egen rekord.
- Jeg beklager at jeg... - Jeg også.
Jeg...
Jeg har tenkt mye på det du sa.
Familien vår er virkelig enestående på mange måter,
men ikke når det kommer til å snakke om vonde ting.
Jeg vil gjerne takke deg for at du gjorde det.
Etter ulykken var vi så fokusert på å fortsette
at vi egentlig aldri snakket om det som hadde skjedd.
Men ulykken påvirket ikke bare meg.
Den påvirket dere også, og det fikk konsekvenser for alle.
Hadde ikke skjedd hvis jeg ikke fantes.
Det vet du ikke. Og da ville ikke du vært her heller.
Hva er føttene mine gode for hvis du ikke er her?
Det er min skjebne.
Dette er min egen vei.
Og livet mitt...
Jeg er tilfreds.
Jeg er takknemlig for hvert sekund.
Stående eller sittende.
Greit?
Jeg vil fortsatt bidra til trappeheisen.
Du kan bruke pengene dine på filmer, dansefester og slike ting.
Vil heller kaste deg ut av rommet mitt, som en tenåring.
Greit. Avtale.
- Ruby? - Hva skjer?
Dette kom til deg.
- Kom igjen! - Les det høyt.
"Kjære Ruby Bell, vi har gleden av å informere deg om at du..."
Ok, vis meg hva du har.
Du ligger på den.
Å.
Vel?
Ti av ti Oxford-poeng.
Jeg rynket den. La meg stryke den.
Dette ville vært perfekt tidspunkt for å ta hevn,
men heldigvis for deg, elsker jeg deg for høyt.
Her.
Noen vil kjøpe snakker-aldri-om-det-igjen-kjolen.
- Fikset du det? - Jeg håper den stiger til 500.
Da kjøper vi trappeheis.
Nei!
Jeg tok med noe du kan pakke.
Den vil gi deg like mye hell som den ga meg.
Bestefar ville vært så stolt, og det er vi også.
Er en takk for mye å be om, eller litt respekt?
Takk for at du legger mer sentimental vekt
og forventninger på skuldrene mine.
Angst er en del av hvert store skritt.
Neste år, når du går over campus, vil du le av hvor mye du bekymret deg.
- Du vil like Oxford. - Hva om jeg ikke gjør det?
Vil det endre noe?
- Hva mener du? - Hva om jeg hater universitetet.
Eller sier at jeg vil slutte.
At jeg ikke vil representere Young Beaufort.
At jeg ikke vil ha noe med selskapet å gjøre.
Hva skjer da?
Du har tilgang til et av verdens beste universiteter.
Til ledelsen i en av landets mest anerkjente virksomheter.
Et sikkerhetsnett som alltid vil fange deg.
Du har sjansen til å bli en av de beste.
Du skjønner ikke hvor heldig du er.
Lykke er ikke lik for alle. Det sa du selv.
Greit.
Hvis dette ikke er det du vil, hva vil du da?
Sjansen til å finne det ut.
James, du er fortsatt så ung.
Jeg vil ikke at du skal angre på at du kastet bort mulighetene vi ga deg.
Har aldri forstått foreldrene mine heller, og i dag er jeg dem evig takknemlig.
Fordi Beaufort er hjemmet mitt, historien min og...
Og da skal den automatisk være min.
Foreldrene dine gikk på Oxford, du gjorde det, og da må jeg også.
Du tok over selskapet Jeg må også overta selskapet.
Slutt å bekymre deg og gå.
Jeg skal ikke være ulydig.
Det er ikke i genene mine.
POSITIV NEGATIV
Er alt i orden, kjære?
Mye er skrevet om stillheten før stormen.
Men ikke om det som kommer etterpå.
Det øyeblikket når støyen forsvinner og vi står alene med det vi har gjort.
Og en øredøvende stillhet.
Det finnes mennesker som bærer på et kompass.
Mennesker som sier de rette tingene i det rette øyeblikket.
Som gjør det rette.
Og som føler det rette.
Disse menneskene finner lykke. Uansett hva livet kaster mot dem.
Ja, for å registrere deg går du gjennom der og til venstre.
Og så er du der.
Greit, kult. Takk.
Unnskyld meg.
Trenger du hjelp?
Nei takk. Jeg klarer det.
Kom igjen.
Takk skal du ha.
Ikke noe problem.
Er du her for intervjuene?
- Hyblene er... - Over plenen og til høyre.
- Takk. - Bare hyggelig.
Hyggelig å møte deg.
Så er det de andre menneskene med ødelagte kompass.
Som gjør feil ting i det øyeblikket.
Og den eneste måten å holde seg tilregnelig på...
...er å bare se fremover.
Aldri bakover.
En sikker metode. Hvis du kan holde deg til det.
Tina Livsdatter Bullen Ytreland
Kreativ leder Gry Impelluso