În 1882, meteorologii au descoperit o nouă metodă de a măsura forța vântului.
Scara Beaufort.
Are 12 grade, de la calm la uragan.
O furtună care te privează de viziune și face ca restul lumii să dispară.
Dacă știam că așa se simte o furtună,
aș fi căutat-o mai devreme.
Deci asta faci când știi ce așteptări are lumea de la tine?
Dacă aș fi directorul Lexington, n-aș fi prea fericit
că organizatoarea petrecerii mele este atât de distrasă,
în timp ce lucrurile au scăpat total de sub control în sală.
Du-te să vezi!
Bine.
Haide!
Urcă în mașină! Acum.
Bună seara!
Lydia!
Maxton Hall - LUMEA CARE NE DESPARTE
DUPĂ ROMANUL SAVE ME, DE MONA KASTEN
A sărit o siguranță?
Da, ai putea spune asta.
Ruby, e Lexington în față.
Dle, sărise o siguranță.
Rețeaua electrică nu e foarte modernă.
Credeam că iar ai comis-o.
Dar gala a avut succes, lumea donează
și invitații încă sunt îmbrăcați.
Deja am trimis originalul către biroul de înscrieri al Universității Oxford.
Va fi anexată dosarului tău de înscriere.
Mulțumesc, domnule.
Domnișoară Bell!
„Ruby Bell, care studiază la instituția noastră de doi ani,
„nu e doar o candidată extraordinară pentru Universitatea Oxford,
„ci și o resursă valoroasă...”
Bine. Haideți să facem o poză de grup pentru comitet!
Ăsta a fost cel mai mare afront pe care a trebuit să-l suport din partea voastră!
Ați așteptat cel mai important moment al deceniului pentru Beaufort
ca să plănuiți o farsă și să faceți schimb de roluri, ca într-un film prost.
După tot ce am pătimit din cauza ta,
ai tupeul să te prezinți în seara asta ca să ne reprezinți compania?
Știi că eu știu totul despre această colecție.
Știu pe de rost tot discursul.
Asta nu schimbă faptul că distrugi tot ce atingi.
Când erai mică,
voiai mereu să fii pe primul loc.
Dar nu ai înțeles că asta necesită disciplină.
Fără mine, n-ar fi existat nicio conferință de presă.
Ai noroc că te-am oprit înainte să intri în sala de conferințe
și să distrugi singurul lucru bun pe care l-ai făcut pentru familie.
Acum trecem la tine.
Dragul nostru Casanova.
Autointitulatul nostru Romeo,
căruia nu-i pasă de problemele familiei dacă nu se încadrează în programul lui.
Care vine și se roagă în genunchi pentru antrenamentele de lacrosse,
dar care nu se poate conforma o singură seară
atunci când ne bazăm cu toții pe el!
Ce e?
Ai ceva de spus?
Noroc!
Pentru Ruby și pentru Oxford!
Oxford!
Nu pot să cred că ai primit scrisoarea de recomandare de la Lexington!
Da, eu am primit-o de la dna Hugh. A trebuit să-i suport toanele.
Revin imediat.
Da, sigur, Ruby.
Pa, Ruby!
Dle Sutton!
Pot să mă așez?
Da, desigur.
Nu cred că v-am mulțumit.
Să-mi mulțumești?
Mie?
De nu erați dv., n-aș fi supraviețuit în prima mea săptămână aici.
Întotdeauna v-am admirat.
Un absolvent de Oxford dintr-un oraș mai mic decât al meu.
Nu mă voi da bătută până când nu voi ajunge unde vreau.
Promit.
Ei bine, James, ce zici?
Îți deschizi gura
doar ca să-i bagi limba pe gât iubitei tale?
Pot să te întreb cum vezi tu viitorul alături de persoana asta?
Vrei să te muți într-o magherniță din Gormsey
și să-ți plimbi toată ziua socrul în scaunul cu rotile?
Ai urmărit-o?
Fata asta nu va fi niciodată mai mult decât o hrăpăreață
care preferă să și-o tragă cu oricine pentru succes, în loc să muncească.
- Și nu permit... - Taci!
Poftim?
Dacă mai zici ceva despre Ruby...
Pot să vorbesc cu fiul meu?
Am făcut cercetări despre Ruby Bell.
Știu că, din cauza dizabilității sale, tatăl ei se bazează pe venitul soției.
Știu că mama ei are întotdeauna contul bancar pe minus,
deoarece brutăria ei amărâtă nu produce bani.
Știu că sora ei încalcă legea dreptului de autor cu câteva poze de pe blogul ei
și că n-au reușit nici în 18 ani să achite ratele pentru casa în care locuiesc.
Nu vei mai vorbi niciodată cu această fată!
E nevoie să dau un singur telefon ca să o las fără bursă.
Pot să mă asigur că familia ei va avea nevoie de locuință socială
și că Oxfordul îi va trânti ușa în nas.
O să-i distrug viața.
RUBY - Ai ajuns acasă cu bine? Sper că tatăl tău n-a fost prea supărat.
CITIT - IERI, 23:58
- Pot să dau rapid cu aspiratorul? - Da.
Ia uite-i! Unicii și inegalabilii gemeni Beaufort.
Lydia Beaufort arată extraordinar de bine, ca de obicei.
Sper că are autorizație pentru privirea asta fatală.
Pa, idioților!
Da.
Căpitane! Căpitanul meu!
A luat-o Elaine razna sau te-a bătut Alistair?
- Am intrat într-o ușă. - Am înțeles.
Am auzit că ieri ai fost la gală.
De ce n-ai trecut pe la noi? Ne-am făcut praf în bibliotecă.
Recuperăm. Ce ziceți de seara asta? Se pare că Cyril are nevoie.
Mie-mi zici?
Da. Plecăm după a patra oră și facem planul.
Numai să nu fie ca data trecută.
Putem să vorbim?
Aici? La școală?
- În fața tuturor? - Adică mai târziu. La tine acasă.
Nu sunt interesat.
Zău așa! Te rog.
Băieți!
Ce ziceți? Vă băgați?
- Iar vreți să petreceți? - Da.
- Eu sunt încă obosit de ieri. - Deci a ieșit bine întâlnirea.
E ultimul nostru an împreună. Care era planul, Cyril?
- Petrecem nonstop. - Poftim? Nu te-am auzit.
- Petrecem nonstop! - Exact!
Haideți să ne distrăm! Petrecem sau nu?
Aici era James Beaufort pe care-l știu!
Unde te-ai ascuns în ultimele săptămâni?
I-au crescut boașele la loc.
- Ești bine? - Da, totul e ca dracu'. Tu?
Îmi ignor iubitul secret ca să-mi ofere atenția pe care o merit.
- Și funcționează? - Desigur, mâine ne căsătorim.
Lydia?
E totul în regulă?
Da.
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să merg la oră.
Hai să fugim!
- Poftim? - Ai zis că ai fugi cu mine.
Îți termini studiile altundeva, eu o să muncesc altundeva.
Dar nu voiai să faci asta.
- Ai zis că... - Uită ce am zis!
- Nu mai suport. - Zici asta acum.
- După, o să zici de responsabilitate... - Te iubesc, Lydia.
- Asta nu schimbă... - Te iubesc, Lydia.
- Iubești slujba asta. - Te iubesc, Lydia.
Hai să plecăm de aici!
Unde?
Tu alegi.
Ai luat-o razna.
Vino joi, la 17:00, la cafenea și vom discuta totul.
- Ruby? Hei! - Ce e?
Ziceam că Oxfordul trimite invitații pentru interviuri.
Jessa deja a primit-o azi pe a ei.
- Serios? - Da, Jessalyn.
Ești bine?
Maxton Hall!
Dle Hughes, pot să merg la baie?
Nu vă opriți!
Haideți!
James!
Ți-a venit iubita.
Ruby!
- Treci în spate! - Ține pasul!
Pe ea, tigrule!
Haide, nu te opri! Mișcă!
Deci?
Poți să-ți dai chestia aia jos?
- Care e problema? - Cum adică?
Te comporți ca un nesimțit.
Serios?
Nu mai face pe prostul și spune-mi de ce mă ignori!
Ține pasul!
Ăsta a fost planul?
Dă-te la Ruby ca să-ți pună o vorbă bună la Lexington?
Du-te!
Ce s-a întâmplat azi-noapte?
- Nimic. - S-a supărat tatăl tău?
El ți-a făcut asta?
Să nu crezi că știi ceva despre familia mea!
Ce e?
Credeai c-o să zburdăm fericiți pe câmpii ținându-ne de mână?
A fost doar un sărut.
A fost mai mult de-atât.
Doar nu credeai că cineva ca mine
ar fi interesat de cineva ca tine, nu-i așa?
De ce te comporți așa?
Îmi pare rău că n-ai înțeles ce a fost asta.
Dar e timpul să revenim la normal, Robin.
Du-te! Da, foarte bine.
Haideți, băieți! Hai!
CAFENEAUA MANOS GUSTĂRI GRECEȘTI
Ruby!
Poți să vii puțin?
Ce e?
Ce e asta?
Scumpo?
- Nu pot. - Nu pleca!
Vreau să încetezi.
E pentru un elevator.
- Nu-mi mai trebuie mulți... - N-am nevoie de banii tăi.
Scumpo...
Deja ai multe pe cap.
Asta e responsabilitatea noastră. Nu a ta.
Atunci, au fost baliverne?
Că în familia asta facem lucrurile împreună și ne ajutăm reciproc?
Bineînțeles că nu.
Nu poți să faci pe sclava pentru mine, pe lângă școală și înscrieri.
Deci nu pot să contribui cu nimic?
Indiferent de ce vreau să fac
sau dacă doar asta pot să fac ca să mă revanșez...
Pentru ce să te revanșezi?
Nu te preface că nu e vina mea că ai nevoie de acel elevator!
Ruby?
Ești bine?
Bună, mamă!
- James! Hei! - Bună!
Hai, ridică-te!
Haide!
Hai!
Ce s-a întâmplat?
Wren. Wren a fost, la lacrosse.
- Cu un băț. M-a lovit cu un băț. - Doamne!
Haide, să te duc în pat.
Mamă?
Da?
Ți-ai dorit vreodată să fii altcineva?
Cred că, uneori, toată lumea își dorește.
Ai fost nefericită?
Eu...
Am fost nefericită în dragoste.
Cred că toată lumea ajunge într-un punct în viață
în care se cunoaște pe sine într-o oarecare măsură
și nu mai aleargă după ce nu i se potrivește.
Eu m-am refugiat în muncă.
Am devenit mamă.
Și el?
El a luat-o pe alt drum.
Unii oameni se fac nefericiți reciproc, indiferent de cât de mult se iubesc.
Și e mai bine...
Este mai bine să renunți.
Și dacă doare prea tare să renunți?
Poți îndura mai mult decât crezi, dacă ești convins că faci ce trebuie.
Acum încearcă să dormi, bine?
Noapte bună!
Oxford, fraierilor!
Da!
Am primit invitație.
- Ești bine, Ruby? - Da, bineînțeles.
Tot n-ai primit scrisoarea?
Nu știu să se mai fi străduit cineva ca tine pentru dosarul de înscriere.
O să primești invitația. Trebuie să ai răbdare.
Ajută și să respiri.
Mulțumesc.
Hei!
Aici era mica noastră sirenă!
Gestionezi foarte bine refuzul.
Îmi pare rău că n-am fost de față. Cică a fost foarte melodramatic.
„James!
„James! De ce?
„De ce nu putem fi împreună?
„James...”
Cine nu și-a dat seama de la început că n-o să funcționeze
nu e doar orb, ci și prost.
Cum zici tu, Elaine.
N-ai decât să-l iei tu.
E al tău.
DU-TE DRACU'! JAMES
Ești bine?
Ar trebui să ne concentrăm pe învățat. Nu suntem toți prieteni cu profii.
Relația dintre mine și Graham nu e cum crezi.
Nu cred nimic.
Crezi că mi-am sedus profesorul. Sau că m-a sedus el pe mine.
Având în vedere că am venit la tine după ce ne-a prins Ruby,
e ciudat că n-ai întrebat niciodată ce a fost între mine și el.
Nu e ca și cum ne-am povesti totul.
Ne-am scris e-mailuri. Luni de zile.
A fost primul care a fost interesat de mine înainte să știe cine sunt.
Știam doar că era profesor stagiar. Nimic altceva.
Era primul cu care vorbeam când mă trezeam
și ultimul căruia îi spuneam noapte bună.
Nu știu la ce mă așteptam când ne-am văzut prima dată,
dar, dintr-odată, în fața mea se afla un bărbat.
Știam că tata mi-ar fi distrus viața dacă ar fi aflat.
Dar o parte din mine știa că nu contează.
L-am iubit înainte să-l văd vreodată.
Când am aflat că l-au angajat la Maxton Hall, am știut că nu putem continua.
Când Ruby a dat buzna peste noi,
se întâmplase un fel de recidivă.
Ți-ai permis să ai sentimente. Greșeală de începător.
- Suntem penibili. - Suntem inutili, cu probleme emoționale.
Am dezonorat numele Beaufort.
Da. Măcar nu suntem singuri.
Nu.
Nu suntem.
Îți promit asta.
James!
Vii?
GRAHAM Unde ești?
Dle Sutton!
Dră Beaufort!
Ai avut o zi frumoasă?
Azi am făcut o piramidă de biscuiți de 20 de etaje.
Mi-am bătut propriul record.
- Îmi pare rău că... - Și mie.
Eu...
M-am gândit mult la ce ai spus.
Familia noastră este remarcabilă din multe privințe,
dar nu când trebuie să vorbim despre lucruri dureroase.
Voiam să-ți mulțumesc că ai făcut asta.
După accident, ne-am concentrat atât de mult pe a merge mai departe,
încât nu am discutat niciodată despre ce s-a întâmplat.
Dar accidentul nu m-a afectat doar pe mine.
V-a afectat și pe voi, și simțiți și voi consecințele.
Nu s-ar fi întâmplat dacă n-aș fi existat.
N-ai de unde să știi. Și, atunci, n-ai mai fi existat tu.
La ce mi-ar folosi picioarele dacă nu te-aș mai avea pe tine?
Asta e soarta mea.
E calea mea.
Și viața mea...
este împlinită.
Sunt recunoscător pentru fiecare secundă.
Indiferent dacă stau în picioare sau jos.
Bine?
Tot vreau să contribui pentru elevator.
Poți să-ți cheltuiești banii pe filme, petreceri sau lucruri de genul ăsta.
Aș prefera să te pot da afară din camera mea, ca o adolescentă.
Bine. Așa facem.
- Ruby? - Ce e?
Ai primit asta.
- Haide! - Citește-o!
„Dragă Ruby Bell, ne face plăcere să te informăm că...”
Bine, arată-mi ce ai pregătit!
Te-ai așezat pe ea.
Deci?
Zece din zece puncte Oxford.
Am șifonat-o. Lasă-mă să o calc rapid!
Știu că ăsta ar fi momentul perfect să mă răzbun,
dar ai noroc că te iubesc prea mult ca să fac asta.
Poftim!
Cineva vrea să cumpere rochia despre care nu vom mai vorbi niciodată.
- Ai reparat-o? - Sper să ajungă până la 500.
Vom putea cumpăra elevatorul.
Nu!
Ți-am adus ceva să pui în bagaj.
Sunt sigură că-ți va purta la fel de mult noroc ca și mie.
Bunicul tău ar fi fost mândru de tine, cum suntem și noi.
Ar fi prea mult dacă mi-ai mulțumi sau dacă mi-ai arăta puțin respect?
Mersi că îmi îngreunezi umerii
cu și mai mult balast sentimental.
Anxietatea vine la pachet cu orice pas important.
Anul viitor, când te vei plimba prin campus, o să râzi de stresul ăsta.
- O să-ți placă la Oxford, promit. - Și dacă nu?
Ar schimba ceva?
- Cum adică? - Dacă o să urăsc universitatea?
Sau dacă zic că vreau să renunț?
Dacă zic că nu vreau să fiu imaginea Young Beaufort?
Că nu vreau să am nimic de-a face cu compania?
Atunci, ce facem?
Ai acces la una dintre cele mai bune universități din lume.
Ai șansa să conduci una dintre cele mai renumite afaceri din țară.
E o plasă de siguranță pe care o vei avea mereu.
Ai șansa să ajungi printre cei mai buni din lume.
Nu înțelegi cât de norocos ești!
Fericirea nu înseamnă același lucru pentru toată lumea. Tu ai zis-o.
Bine.
Dacă nu asta vrei, atunci, ce vrei?
Șansa să aflu.
James, ești încă foarte tânăr.
Nu vreau să regreți că ai renunțat la oportunitățile pe care ți le-am oferit.
Nici eu nu mi-am înțeles părinții, dar astăzi le sunt profund recunoscătoare.
Pentru că Beaufort este casa mea, patrimoniul meu și...
Și asta înseamnă că ar trebui să fie și al meu.
Ai tăi au mers la Oxford, la fel și tu, iar acum trebuie să merg și eu la Oxford.
Tu ai preluat compania, deci acum trebuie să o preiau eu.
Nu te mai stresa și pleacă!
N-o să calc strâmb.
Nu e în gena mea.
POZITIV NEGATIV
E totul în regulă, draga mea?
Se scriu cărți întregi despre calmul dinaintea furtunii.
Dar mai nimic despre ce urmează.
Despre momentul când zgomotul amuțește și rămânem singuri cu ce am făcut.
Și cu o liniște asurzitoare.
Sunt oameni care poartă mereu o busolă la ei.
Oameni care spun lucrul potrivit la momentul potrivit.
Care fac ceea ce trebuie.
Și care simt ce trebuie.
Acești oameni își găsesc fericirea. Indiferent de ce le rezervă viața.
Pentru înregistrare, mergeți pe acolo și țineți stânga!
Și ați ajuns.
Bine, mulțumim.
Scuze.
Ai nevoie de ajutor?
Nu, mulțumesc. Mă descurc.
Haide!
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Ai venit la interviu?
- Căminele sunt... - Trec de gazon și la dreapta.
- Mersi. - Cu plăcere.
Încântat de cunoștință!
Apoi, sunt ceilalți oameni, care au busolele stricate,
care iau deciziile greșite în momentele greșite.
Și singura cale să nu o iei razna e...
să privești doar înainte.
Niciodată în urmă.
E o metodă garantată de reușită. Dacă poți să te ții de ea.
Valeriu Cosa
Redactor Mioara-Amalia Lazăr