Statistiky ukazují, že vítězové olympiád dodržují tři pravidla,
když se připravují na své soutěže.
Dostatek spánku...
Pečlivá příprava...
A vyhýbat se za každou cenu vyrušení.
DIÁŘ
Vzdělávali se tu celá staletí: nositelé Nobelovy ceny, hlavy států,
spisovatelé a vědci.
Brzy můžu být jednou z nich.
Má budoucnost čeká za těmito zdmi.
Čekala jsem na tento den celé roky.
Konečně je tady.
- Ahoj. - Ahoj.
- A tohle je... - Jude.
Ruby.
- Ahoj. - Ahoj. Lin, ahoj.
Maxton Hall – SVĚT MEZI NÁMI
PODLE ROMÁNU „ZAHRAŇ MĚ“ OD MONY KASTEN
- Snad to nepodělám. - Nesmysl.
Můžeš hodit šavli do profesorova koše a stejně tě vezmou.
Nechodila s ním tvoje máma do třídy?
Vypadá to, že musíš odvést nějakou práci, aby tě přijali.
Jo, možná to nebude snadné. Hlavu vzhůru.
Alistaire, počkej!
Připraven?
Jasně.
Vejdeme tam, budeme přijati a odejdeme. Brnkačka.
Jmenuji se Jude, jsem ve druháku tady na Koleji sv. Hildy v Oxfordu
a provedu vás procesem přijímacího řízení.
Při prvním pohovoru
chtějí profesoři ověřit vaši schopnost kritického myšlení
a zjistit, zda si dokážete na dané téma vytvořit názor.
Ve druhém
chtějí vidět, jak pracujete pod tlakem.
Třetí a poslední pohovor je jen o vás.
Ať zjistí, zda na Oxford vážně zapadáte.
Tenhle je ten nejdůležitější.
První kolo začíná za 45 minut.
Takže máte čas si projít poznámky a třeba si dát něco k jídlu.
Jste nervózní, ale došli jste až sem.
To znamená, že vás Oxford chce.
Jediné, co musíte udělat, je nepřekážet sami sobě.
Budu vyvolávat vaše jména. Dobře?
Ruby Bellová. Svatá Hilda.
Hodně štěstí.
Hej.
Není třeba být nervózní.
To zvládneš.
Tys nebyl nervózní?
Nervózní? Byl jsem desetkrát horší než ty.
Ale přijali mě.
Uvidíme se později.
Děkuji.
Slečno Bellová, jsme rádi, že jste přijala naše pozvání.
Děkuji. Je mi potěšením.
Báječně. Tak začneme.
Před pár lety vyšlo v New York Times
stanovisko, které tvrdilo,
že britská monarchie je nehospodárný anachronismus.
Může náš duální systém monarchie
a parlamentní demokracie přetrvat,
nebo bychom se měli stát republikou?
K této otázce lze přistoupit dvěma způsoby.
Na jedné straně by se dalo tvrdit, že monarchie
nabízí stabilitu, alespoň symbolicky.
Na druhou stranu, obrovské množství peněz,
která proudí do financování tohoto symbolu lze podrobit kritice.
Vzhledem k tomu, kolik zemí vzkvétá i s jinými formami vlády.
Prosím, pokračujte.
Trh je založen na spekulacích, na skutečnosti,
že budoucnost není tak předvídatelná, jak bychom si přáli.
Ale zisk je generován tady a teď
a úspěšný obchodní model toho využívá ve svůj prospěch.
Děkuji, pane Beauforte.
Jablko nepadá daleko od stromu.
Pamatuji si, že váš otec byl v Balliolu jedním z nejlepších ve třídě.
Byl na míle přede všemi díky svým znalostem a ambicím.
- Jak to šlo? - Ty první.
Vážně dobře, tedy myslím.
Byla zábava s nimi mluvit.
Citovala jsem Platóna...
Alespoň na tebe nezírali.
Profesor u mého pohovoru měl tak huňaté obočí,
že vypadal jako rozzlobený Mr. Bean.
Nemohla jsem se na něj přestat dívat.
- Určitě si toho všiml. - Ne.
Hej.
Jaké bylo první kolo? Dobré?
- Dobré. - Jo.
Rozhodně to vypadá, že potřebujete trochu oddych.
Dnes ve 20.00? Oxfordský styl?
Ano!
Představuji vám světoznámou Turf Tavern.
Hospoda, kam chodila Liz,
Oscar a samotná Železná dáma během jejího zdejšího pobytu.
Tamhle jsou pro nás nějaká místa. Pojďte.
Koho tu máme?
Něco se tu asi děje.
Tady jsou.
Domácí specialita a povinnost pro každého návštěvníka Oxfordu.
Cross Keys.
Taky bych se tak tvářil, kdyby mi někdo dal vodu.
Musíš to zkusit, osmnáctiletá whisky.
Nějaký problém?
Promiň...
A slyšel jsem, že barmani musí podepsat mlčenlivost, když tu začínají.
Vážně?
Tvářil jsem se napoprvé stejně.
Pak jsem v noci běžel napůl svlečený přes kampus a citoval poezii.
Tenhle zážitek bych ráda vynechala, jestli je to možné.
Tak to odložíme na dobu, až tu budeš studovat.
Můj bože!
Fakt síla.
Potřebuju na vzduch. Podáš mi tašku?
- Au! - Jsi moc nápadný.
Ty máš co říkat.
Všechno v pořádku?
To je doufám řečnická otázka.
Jsi nervózní kvůli těm pohovorům?
Nezáleží na tom, jak ty pohovory dopadnou. Stejně nemůžu na Oxford.
Proč ne?
Už dvakrát jsi mě porazila jako nejlepší z naší třídy.
- Jestli něco potřebuješ... - Nedostala jsem to už dva měsíce.
- Je to... - Vím, že je šílené si to nechat.
Ale nikdy jsem nikoho nemilovala tak jako jeho.
A tohle už taky miluju.
Zatracené hormony.
Na Oxfordu mají dobré programy pro matky.
Narazila jsem na ně, když jsem zkoumala stipendia.
Jacinda Ardernová měla dítě, když řídila celou zemi.
Možná nejsme kamarádky,
ale vidím, jaká jsi ve škole.
Jak jsi vytrvala během...
Jestli vím o někom, kdo to dokáže, tak jsi to ty.
Asi začínám chápat, proč na tebe nemůže zapomenout.
S tebou se zdá, že je všechno možné.
Bez ohledu na to, jak je to na hovno.
Jak to myslíš?
To sis nevšimla, jak trpí?
Rozešel se se mnou.
Někdy je největším důkazem lásky nechat druhého jít.
Mé olympijské skóre za den na Oxfordu: Spánek, nula. Rozptýlení, deset.
Skvělé skóre, Ruby Bell.
Už jsi je ohromila včera. Bude to skvělé.
INFORMACE PRO NOVÉ UCHAZEČE
Kolik lidí je v téhle místnosti?
Pokud budeme brát přímé vnímání jako základ dle Gibsonova modelu,
řekla bych, že krom sebe vnímám dvě další entity.
Takže...
...zřejmá odpověď by byla tři.
Zkuste to znovu.
Kolik lidí je v téhle místnosti?
Ahoj.
Všechno v pořádku?
Nevypadala jsi dobře.
Jsem v pohodě. Jen jsem nechtěla pařit.
To bude asi tím stresem.
Taky se těším, až bude po všem
a konečně můžeme pokračovat tam, kde jsme skončili, víš?
Užít si ten poslední rok svobody.
A ne posedávat tady a učit se, opakovat. A kvůli čemu vlastně...
Lydie?
Co jsi říkal?
Budu rád, až se vrátíme domů a věci se vrátí na rok do normálu.
Co?
Je změna vždy něco špatného?
Záleží na tom, jaká změna, ne?
- Jak to dnes šlo na pohovoru? - Myslím, že jsem to podělal.
Včera jsem toho moc vypil.
Věděl jsi, že frézie symbolizují důvěru?
Víš, já...
Myslel jsem, že když dám Keshovi prostor, tak...
Tak ho využije, aby si pár věcí rozmyslel.
Místo toho se snaží vyhovět názorům svých rodičů nebo koho vlastně.
Vrhá se na Camille...
Nějak není schopen čelit své realitě.
A...
Jediné, na co můžu myslet je, že jsem ho neměl nechat jít.
Do háje, neměl jsem ho nechat jít.
Nejsem si jistý, zda jsi měl na výběr.
Člověk má vždy na výběr.
Můžeš bojovat, nebo se vzdát.
Jen nechápu, proč se lidi
bojí být tím, čím opravdu jsou.
Sednu si do poslední řady a vyspím se z té kocoviny.
- Promiň, chtěl sis sednout sem? - To je dobré.
Dobře, vítejte na otázkách a odpovědích studentů.
Přijde sem pár mých spolužáků, kterým jsem nalhal,
že tu bude občerstvení.
Většina z nich je teď dost hladová a cítí se podvedeni.
Ale i tak doufám, že odpoví na některé vaše otázky.
Tak spusťte.
Jak náročné tu studium doopravdy je?
- Máte ještě čas na osobní život? - Nilo?
Ve srovnání s jinými univerzitami je to podle mě určitě intenzivnější.
To je pravda, ale nebojte se, stále bude čas na osobní život.
Nějaké další otázky?
Udržujete kontakty s ostatními kolejemi na Oxfordu,
nebo je to oddělené?
Chci jen vědět, jestli se teď musím rozloučit se svou nejlepší kamarádkou.
Koleje jsou obvykle docela oddělené.
Takže kdo si vybral například Balliol,
obvykle nemá moc společné s někým,
kdo studuje na sv. Hildě.
Jistě. Balliol je oxfordská elitní kolej.
Jo, to je příklad toho, co by řekl někdo z Balliolu.
Děkuji. Nějaké další otázky?
Jaký máte průměr?
- Promiňte? - Jen se ptám, ať vím, jestli máte
kvalifikaci připravit nás na zdejší studentský život.
Jsou tady uchazeči se skutečnými otázkami.
Necháš je mluvit, místo abys plýtval čas svými nekvalifikovanými poznámkami?
Co máš za problém?
Jen si myslím, že je děsivé, jak se umíš přepnout a znít jako on.
- Jako kdo? - Tvůj táta.
- Dobře. Chcete třeba... - Drž hubu, ty klaune.
- Nech ho být. - Ničím ti první rande?
Proč tu vůbec jsi?
Chceš jít do nóbl Balliolu, ale nedělej, jako by to bylo tvé rozhodnutí.
- Co? - Je to tvoje strategie.
Vedle tebe se všichni cítí malí, všechny odstrkuješ,
aby si nikdo nevšiml, že jsi jen zbabělec,
který bude raději loutkou, než aby se postavil za to, co vážně chce.
Ruby!
Posledních pár týdnů mě ignoruješ.
Můžeme se k tomu vrátit?
Co když řeknu, že máš pravdu.
O mém životě rozhodují jiní,
dělám neodpustitelné věci, lžu, skrývám své opravdové city.
Ale nenechám tě, abys mě za to soudila, protože to dělám pro tebe.
- O čem to mluvíš? - Zapomeň na to.
Mluv se mnou a nemluv se mnou v hádankách. Přivádíš mě k šílenství!
Ty mě přivádíš k šílenství!
Víš, co mi právě děláš?
Myslíš, že je pro mě snadné tě vidět, slyšet tvůj hlas?
Nemůžeš mě jen tak odkopnout a ztrapnit mě přede všemi,
a pak se chovat, že jsem nepochopila situaci.
Nemůžu, Ruby.
Omlouvám se, dobře?
Tak proč jsi tady?
Proč se mnou vůbec mluvíš?
Protože já... Protože...
Nevíš, protože nevíš, co chceš.
Nevíš vůbec nic!
Vím přesně, co chci.
Tak proč za to nebojuješ?
Protože nikoho nikdy nezajímalo, co chci já.
Mě ano.
Mě vždycky zajímalo, co jsi chtěl.
Nevěřila jsi snad tomu, že někdo jako já
by mohl mít zájem o někoho, jako ty, viď?
Ruby? Co se děje?
Promiň.
Proč?
O co tu jde?
Mí rodiče viděli, jak moc jsem se kvůli tobě změnil.
Můj táta tě viděl jako hrozbu pro své plány.
A měl pravdu.
Přísahal, že ti zničí život.
Vím, že tě před ním neochráním.
Zasloužíš si mít někoho, kdo tě může chránit,
a rodinu, která tě uvítá, a to nemůžu nabídnout.
Nemůžu ti nabídnout nic než problémy, se kterými se ani nedokážu vypořádat.
Proč jsi mi to neřekl?
Nemůžeš rozhodovat za mě, co zvládnu nebo nezvládnu.
Nechtěl jsem, aby ti ublížil.
Nebojím se ho.
Jak to děláš?
Nevíš, čeho je schopen.
Nechci...
Nebudu moct...
Jamesi.
Už žádná tajemství.
Žádné lži.
Slibuju.
Co to děláš?
To, co páry dělají, když si důvěřují.
- Páry? - No, rozhodně nejsi můj kluk na hraní.
Jak může někdo mít tak vysoké IQ a pak použít slova jako „kluk na hraní“?
Vážně si myslíš, že je vhodná chvíle být drzý?
Budu cokoliv, co budeš chtít. Přítel, hračka, cokoliv.
- Cokoliv? - Cokoliv.
- To je ten kluk, co ničí vodní postele? - Nebyla to vodní postel.
Nechci nikdy odejít.
- Ani dnes, ani zítra, nikdy. - Nechtěl jsi jet do Oxfordu.
Neřekl jsem, že opustím tuhle místnost.
Tak zůstaneme tady.
Zítra ráno se bude svět točit dál.
Máš tolik příležitostí, kolik všichni ostatní.
Využij je, Jamesi.
Když jsem v koncích nebo nešťastná, dělám si seznamy.
Pomáhá mi to udržet si motivaci a čistou hlavu.
Děláš můj seznam?
Jaká by byla první položka?
Mám rád sport, hudbu...
A pálivá asijská jídla.
Rád bych se projedl tím, co mají na trzích v Bangkoku.
- Jako smažené kobylky a tak? - Přesně tak.
Dobře.
- Více čtení... - Více čtení...
To nejsou životní cíle.
Sny jsou důležité.
Jsem šťastný, když kreslím.
Přej si něco!
Zapomněla jsi na to nejdůležitější.
Slečno Bellová.
Prosím, řeknete mi, proč Oxford?
Znáte příběh o slonovi připoutaném ke kůlu?
Obecně se používá ta metafora k popisu sebeomezujících přesvědčení.
Skutečnosti, že většina lidí dokáže
více, než si sami přiznají.
Ale já začínám zjišťovat, že jsem se uvázala ke své budoucnosti.
A tudíž nevěnuju řadě okamžiků
v přítomnosti tolik pozornosti, kolik si zasluhují.
James Beaufort?
James Beaufort, Balliol?
Vím, že jsou to právě ty zastávky, které po cestě děláme,
jež tvoří naše skutečné životy.
Náš život v přítomném okamžiku.
A někdy nám právě tyto okamžiky kreslí nové
vzrušující vize budoucnosti do písku.
Tady hlasová schránka Cordelie Beaufortové.
Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Ahoj, mami. Doufám, že se máš dobře.
Musím ti říct něco důležitého.
Neboj se, je...
Je to dobrá zpráva.
Miluju tě, mami.
Uvidíme se.
Zjistíme, že se už budoucnosti nebojíme.
Protože se rozhodujeme v přítomnosti, zda se naše sny uskuteční
a zda se staneme lidmi, jimiž jsme se vždy chtěli stát.
Chce to odvahu, abychom mysleli za hranice přítomnosti.
Ale někdy je to pohled jiného člověka,
co vrhne nové světlo na naši budoucnost.
Měla jsem pocit, jak bych poprvé v životě dorazila.
Ahoj. Jsem zpátky.
Nechci do budoucnosti nebo se vrátit. Chci být právě tady a právě teď.
Ahoj!
Pan Beaufort vás očekává.
Posaďte se.
Řekl jsem, sedněte si.
Vaše matka měla mrtvici.
- Kde je? - Jak jí je?
Cordelie je mrtvá.
Minulou noc jsme jeli do nemocnice, nemohli nic dělat.
A ty jsi nám nezavolal?
Cordelie byla tak pyšná na vaše pozvánky, že jsem nechtěl rušit vaše pohovory.
Už jsem vám řekl, že udržovat spokojené investory je nyní naše priorita.
Nemůžeme dovolit, aby se akcie zhroutily.
Ano, to vím, sakra.
Meredith musí poslat návrh.
- Musí to ven. - Jamesi, ne.
Ano, sakra, Gordone. To chápu.
Umělecký ředitel bude jmenován po vydání tiskové zprávy.
Jamesi, nedělej to!
Přestaň!
Nesahej na mě!
Seděl jsi v tom autě a nic neřekl.
Je mi to líto, Jamesi.
Každý si zaslouží svět plný možností,
snít své vlastní vlastní sny, být tím, kým chce být,
a milovat toho, koho chce.
Teď vidím svou budoucnost jasněji, než kdy dřív.
Konečně do sebe vše zapadá.
Všechny dveře jsou nám otevřeny. Teď jimi jen musíme projít.
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled Kateřina Hámová