A statisztikák szerint az olimpiai érmesek három szabályt követnek,
amikor versenyre készülnek.
Aludjanak eleget...
Álljanak mindenre készen...
És mindenáron kerüljék a zavaró tényezőket.
KREATÍV NAPLÓ
Évszázadok óta oktatnak itt Nobel-díjasokat, államfőket,
írókat és tudósokat.
Hamarosan én is közéjük tartozhatok.
A jövőm e falak mögött vár rám.
Erre a napra vártam hosszú évek óta.
És most itt van.
- Szia! - Helló!
- Szia! - Hali!
- Ő pedig... - Jude.
Ruby.
- Szia! - Szia! Lin vagyok.
Maxton Hall – A VILÀG, AMi ELVÁLASZT
MONA KASTEN SAVE ME CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
- Remélem, nem cseszem el. - Ugyan már.
Belehányhatnál a prof kukájába, és akkor is bekerülnél.
Anyád nem egy osztályba járt vele?
Neked meg kell dolgoznod azért, hogy felvegyenek.
Ja, talán nem lesz könnyű. Fel a fejjel!
Hé, Alistair, várj!
Készen állsz?
Persze.
Bemegyünk, felvesznek, és kijövünk. Nem nagy ügy.
Aki még nem ismer, Jude vagyok, az oxfordi Saint Hilda College másodéves hallgatója,
és a felvételi eljárás során fogok segédkezni.
Az első interjúban
a professzorok a kritikus gondolkodást tesztelik,
hogy tudtok-e véleményt formálni egy témáról.
A második interjún
látni akarják, hogy tcoudtok teljesíteni nyomás alatt.
A harmadik és egyben utolsó interjú pedig csakis rólatok szól.
Hogy lássák, tényleg ideilletek-e.
Talán az a legfontosabb.
Az első kör 45 perc múlva kezdődik.
Van még időtök átnézni a jegyzeteiteket, esetleg bekapni pár falatot.
Izgultok, de eljutottatok idáig.
Azaz az Oxford akar titeket.
Egy teendőtök van: ne álljatok a saját utatokba!
Név szerint foglak szólítani. Érthető?
Ruby Bell! Saint Hilda.
Sok szerencsét!
Hé!
Nem kell izgulni.
Menni fog.
Te nem izgultál?
Hogy izgultam-e? Tízszer jobban, mint te.
De felvettek.
Még találkozunk.
Köszönöm!
Miss Bell, örülünk, hogy elfogadta a meghívásunkat.
Köszönöm! Részemről az öröm.
Nagyszerű. Akkor kezdhetjük.
Néhány évvel ezelőtt a New York Times
egy véleménycikkben azt állította,
hogy a brit monarchia egy pazarló anakronizmus.
Fennmaradhat-e a monarchia
és a parlamentáris demokrácia duális rendszere,
vagy váljunk köztársasággá?
A kérdés két irányból közelíthető meg.
Egyrészt érvelhetünk amellett, hogy a monarchia
stabilitást nyújt, legalábbis szimbolikusan.
Másrészt az a mennyiségű pénz,
ami e szimbólum fenntartására kell, megkérdőjelezhető,
tekintve az összes többi olyan országot, mely más államformák mellett virágzik.
Kérem, folytassa!
A piac spekuláción alapul, azon a tényen,
hogy a jövő nem olyan kiszámítható, mint azt szeretnénk.
De a profit a jelenben keletkezik,
és egy sikeres üzleti modell ebből előnyt kovácsol.
Nagyon köszönjük!
Az alma nem esett messze a fájától.
Emlékszem, az apja évfolyamelső volt a Balliolban.
Fényévekkel járt mindenki előtt a tudásával és ambíciójával.
- Hogy ment? - Kezdd te!
Szerintem nagyon jól.
Szuper volt velük beszélgetni.
Platóntól idéztem...
Legalább rád nem néztek szúrós szemmel.
A professzornak az interjúmon bozontos szemöldöke volt,
és úgy nézett ki, mint valami mérges Mr. Bean.
Nem tudtam levenni róla a szemem.
- Tuti kiszúrta. - Nem.
Hé!
Hogy ment az első kör?
- Jól. - Igen.
Úgy látom, rátok férne egy kis lazítás.
Ma este nyolckor? Oxfordi módra?
Igen!
Bemutatom a híres-nevezetes Turf Tavernt.
Egy kocsma, amit gyakran látogatott Liz,
Oscar és maga a Vaslady is, az itt töltött ideje alatt.
Ott van hely. Gyertek!
Kit látnak szemeim?
Úgy tűnik, jól kijönnek.
Itt is van.
A ház specialitása. Minden oxfordi látogató számára kötelező.
Cross Keys.
Én is ilyen képet vágnék, ha valaki vizet adna nekem.
Kóstold meg, 18 éves whiskey.
Valami baj van?
Bocsánat.
És úgy tudom, a csaposok titoktartásit írnak alá, amikor elkezdenek itt dolgozni.
Komolyan?
Én is ilyen arcot vágtam először.
Az este végén félpucéran rohangáltam a kampuszon, és versekből idéztem.
Ettől az élménytől inkább megkímélném magam.
Majd akkor, ha már itt tanulsz. Egészségetekre!
Atyaég!
Ez tényleg erős.
Kimegyek kicsit levegőzni. Ideadnád a táskám?
- Hé! - Túl nyilvánvaló vagy.
Te beszélsz?
Minden oké?
Remélem, ez költői kérdés.
Ideges vagy az interjúk miatt?
Nem számít, hogyan sikerülnek az interjúk. Amúgy sem jöhetek Oxfordba.
Miért nem?
Kétszer is elcsípted előlem az évfolyamelső címet.
- Ha szükséged van valamire... - Két hónapja nem jött meg.
- Ez... - Tudom, hogy őrültség megtartani.
De még sosem szerettem így senkit.
És már a kicsit is szeretem.
Rohadt hormonok.
Vannak jó programok anyáknak is az Oxfordon.
Láttam, amikor az ösztöndíjakat néztem.
Jacinda Ardern babát vállalt, miközben egy országot vezetett.
Talán nem vagyunk barátok,
de látlak a suliban.
Hogy hogyan tartottál ki, miközben...
És ha van valaki, aki képes rá, akkor az te vagy.
Kezdem érteni, miért nem tud elfelejteni.
Melletted úgy tűnik, nincs lehetetlen.
Nem számít, mennyire szar minden.
Ezt hogy érted?
Nem veszed észre, mennyire szenved?
Ő szakított velem.
Néha a legnagyobb szerelmi kinyilatkoztatás az elengedés.
Az olimpiai pontszámom egy oxfordi nap után: Alvás: nulla. Szétszórtság: tíz.
Kiváló eredmény, Ruby Bell.
Tegnap már lenyűgözted őket. Szuper lesz.
INFORMÁCIÓK ÚJ JELENTKEZŐK SZÁMÁRA
Hány ember van ebben a helyiségben?
Ha a közvetlen érzékelést vesszük alapul, mint Gibson modelljében,
akkor azt mondanám, rajtam kívül még két másik egyedet észlelek.
Ezért...
a nyilvánvaló válasz a három lenne.
Próbálja meg újra!
Hány ember van ebben a helyiségben?
Hé!
Minden oké?
Nem néztél ki jól tegnap.
Minden rendben. Csak nem akartam bulizni.
Valószínűleg a stressz.
Én is örülni fogok, ha mindennek vége,
és végre ott folytathatjuk, ahol abbahagytuk.
Ez a szabadság utolsó éve.
Nem akarok itt ülni, tanulni, ismételni. És egyébként is, minek...
Lydia?
Mit mondtál?
Örülök, ha majd hazaérünk, és minden a régi lesz, legalább egy évig.
Mi az?
A változás olyan rossz dolog lenne?
Az a változástól függ, nem?
- Hogy ment a mai interjú? - Szerintem elszúrtam.
Túl sokat ittam tegnap.
Tudtad, hogy a frézia a bizalom jelképe?
Én...
azt hittem, ha egy kicsit békén hagyom Kesht...
akkor az alatt majd rendezi magában a dolgokat.
Ehelyett próbál megfelelni a szülei nézeteinek, vagy bárkiének.
Rányomult Camille-re.
Valahogy nem tud hű lenni a saját valóságához.
És...
csak arra tudok gondolni, hogy nem kellett volna elengednem.
Kibaszott nagy hiba volt elengedni őt.
Talán nem is volt választásod.
Mindig van választásunk.
Küzdhetsz vagy feladhatod.
Csak nem értem, az emberek
miért rettegnek kimutatni az igazi énjüket.
Beülök az utolsó sorba, és kialszom a másnapot.
- Bocs, ide akartál ülni? - Nem gond.
Oké, üdvözöllek titeket a tanulói kérdezz-felelek órán.
Rávettem néhány csoporttársamat, hogy jöjjenek el,
nasit és innivalót ígérve nekik.
A legtöbbjük most éhes és szomjas, és átverve érzi magát.
De azért remélem, válaszolni fognak a kérdéseitekre.
Csak bátran!
Mennyire megterhelőek az itteni kurzusok?
- Marad idő azért a magánéletre? - Nila?
Szerintem más egyetemekhez képest minden bizonnyal megterhelőbbek.
Így igaz, de ne izguljatok, marad még idő a magánéletre.
Van még kérdés?
Sok kapcsolat van az oxfordi kollégiumok között,
vagy el vannak szeparálva?
Csak tudni akarom, hogy máris el kell-e búcsúznom a legjobb barátnőmtől.
A kollégiumok általában eléggé szeparáltak.
Így annak, aki mondjuk, a Balliolt választja,
általában nem sok köze van ahhoz,
aki a Saint Hildában tanul.
Naná. A Balliol az Oxford elitiskolája.
Igen, ez például pont olyan, amit egy balliolos mondana.
Köszönöm! Van még kérdés?
Milyen az átlagod?
- Tessék? - Csak meg szeretnék győződni arról,
megvan-e a képesítésed ehhez a felkészítőhöz.
Vannak ám jelentkezők igazi kérdésekkel.
Halljuk őket, és ne a te minősíthetetlen megjegyzéseidre vesztegessük az időt!
Mégis mi a bajod?
Csak ijesztő, ahogy át tudsz változni, és olyan leszel, mint ő.
- Mint ki? - Az apád.
- Oké, nem akartok inkább...? - Kussolj, te bohóc!
- Hagyd békén! - Tönkreteszem az első randitokat?
Amúgy miért vagy itt?
A puccos Balliolba akarsz járni, de ne tégy úgy, mintha a te döntésed lenne!
- Mi van? - Ez a stratégiád.
Mindenkit lealacsonyítasz és ellöksz magadtól,
hogy senki se vegye észre, milyen gyáva vagy,
aki inkább lenne egy báb, mint hogy kiálljon azért, amit akar.
Ruby!
Tudomást sem vettél rólam az utóbbi hetekben.
Visszatérhetnénk ehhez?
Ha azt mondom, igazad van?
Mások döntenek az életemről,
rémes dolgokat művelek, hazudok, elrejtem az érzéseimet,
de nem hagyom, hogy elítélj emiatt, mert érted teszem.
- Miről beszélsz? - Hagyjuk!
Beszélj hozzám, ahelyett, hogy titokzatoskodsz itt. Megőrjítesz!
Te őrjítesz meg engem!
Tudod te, mit művelsz most velem?
Azt hiszed, nekem könnyű, hogy látlak, és hallom a hangod?
Francokat! Nem dobhatsz csak úgy és alázhatsz meg mindenki előtt,
hogy aztán úgy tegyél, mintha félreértettem volna.
Nem lehet, Ruby.
Ne haragudj! Jó?
Akkor miért vagy itt?
És miért beszélgetsz velem?
Azért, mert én... Mert...
Nem tudod, mit akarsz tőlem vagy az élettől.
Nem tudsz te semmit!
Jól tudom, mit akarok.
Akkor miért nem harcolsz érte?
Mert soha senkit nem érdekelt, mit akarok.
Engem igen.
Mindig is érdekelt, hogy mit akarsz.
Nem hitted komolyan, hogy egy olyasvalakit, mint én,
érdekelne egy olyasvalaki, mint te, ugye?
Ruby! Mi a baj?
Ne haragudj!
Miért?
Mi ez az egész?
A szüleim észrevették, mennyire megváltoztam miattad.
Apa szerint veszélyezteted a terveit.
És igaza volt.
Megesküdött, hogy tönkreteszi az életed, ha nem szakítok veled.
És nem tudlak megvédeni tőle.
Olyasvalakit érdemelsz, aki képes erre,
és egy befogadó családot, de ezt nem tudom megadni.
Semmit nem tudok adni a problémákon kívül, amikkel én sem bírok el.
Miért nem mondtad?
Nem te döntöd el, mivel bírok el.
Nem akartam, hogy bántson.
Nem félek tőle.
Hogy csinálod?
Nem tudod, mire képes.
Nem akarok...
Nem lennék képes...
James!
Nincs több titok.
Se hazugság.
Esküszöm.
Mit csinálsz?
Amit az egymásban bízó párok szoktak.
- Párok? - Hát, aligha csak a dugópajtim vagy.
Ha valakinek ilyen magas az IQ-ja, hogy hagyhatja el a száját a „dugópajti” szó?
Szerinted tényleg most kell beszólnod?
Az leszek, amit csak szeretnél. A pasid, a dugópajtid, bármi.
- Bármi? - Minden.
- Ez az a srác, aki vízágyakat tesz tönkre? - Az nem vízágy volt.
Többé nem megyek el.
- Se ma, se holnap, soha. - Nem is akartál Oxfordba jönni.
Ezt a szobát nem hagyom el.
Itt maradunk.
Legkésőbb holnap reggel a Föld tovább forog.
Ugyanannyi lehetőséged van, mint bárki másnak.
Használd ki, James!
Amikor elveszett vagyok, vagy boldogtalan, listát írok.
Segít megőrizni a motivációt és józanul gondolkozni.
Listát írsz nekem?
Mi lenne az első pont?
Szeretem a sportot, a zenét...
Ja, és a fűszeres ázsiai kaját.
Szeretném végigenni a bangkoki piacot.
- Sült szöcskéket és ilyesmiket? - Pontosan.
Oké.
- Több olvasás. - Több olvasás.
Ezek nem életcélok.
Fontosak az álmok.
Amikor rajzolok, boldog vagyok.
Kívánj valamit!
A legfontosabbat lehagytad.
Miss Bell!
Árulja el, miért pont Oxford?
Ismeri a karóhoz láncolt elefánt történetét?
Ezt a metaforát általában az önkorlátozó hiedelmek leírására használják.
Tény, hogy a legtöbb ember többre képes,
mint amennyit kinéz magából.
De kezdek rájönni, hogy én a jövőmhöz láncoltam magam.
Ezáltal nem adtam kellő figyelmet
az itt-és-most pillanatoknak.
James Beaufort?
James Beaufort, Balliol?
Most már tudom, hogy az útközben tett megállók
alkotják a tényleges életünket.
Az életünket, ami itt és most van.
És néha éppen ezek a pillanatok rajzolnak
új, izgalmas jövőképeket számunkra a homokba.
Ez Cordelia Beaufort hangpostája.
Kérem, a sípszó után hagyjon üzenetet!
Szia, anya! Remélem, jól vagy.
Valamit el kell mondanom.
De ne aggódj, mert...
ez jó hír.
Szeretlek, anya!
Majd találkozunk.
Rájövünk, hogy már nem félünk a jövőtől.
Mert a jelenben döntjük el, hogy valóra váltjuk-e az álmainkat,
és olyan emberek leszünk-e, akik lenni szerettünk volna.
Bátorság kell ahhoz, hogy a jelenen túlra gondoljunk.
De néha egy másik ember tekintete az,
ami új megvilágításba helyezi a jövőnket.
Életemben először érzem, hogy megérkeztem.
Hahó! Megjöttem.
Nem akarok előre- vagy visszatekerni. Éppen itt akarok lenni éppen most.
Szia!
Mr. Beaufort már várja önöket.
Üljetek le!
Azt mondtam, ülj le!
Anyátoknak agyvérzése volt.
- Hol van? - Hogy van?
Cordelia meghalt.
Tegnapelőtt este mentünk be a kórházba, de nem tudták megmenteni.
És fel sem hívtál minket?
Cordelia büszke volt a meghívóitokra, nem akartam megzavarni az interjúkat.
Megmondtam már, hogy a befektetők elégedettsége most a legfontosabb.
Nem hagyhatjuk a részvényeket bezuhanni.
Igen, tudom, az istenit!
Meredith küldje a piszkozatot!
- Ki kell mennie. - Ne, James!
Igen, Gordon, értem, a fenébe is!
A művészeti igazgatót kinevezik, amint kiment a sajtóközlemény.
James, ne csináld!
Elég!
Ne érj hozzám!
Ott ültél a kocsiban, és egy szót sem szóltál.
Sajnálom, James!
Minden ember megérdemel egy lehetőségekkel teli világot.
Hogy megálmodhassa a saját álmait, az legyen, aki lenni akar,
és azt szeresse, akit akar.
Most már tisztábban látom a jövőmet, mint valaha.
Végül minden darabka a helyére került.
Minden ajtó nyitva áll előttünk. Csak át kell lépnünk rajtuk.
A feliratot fordította: Rádóczki Attila
Kreatív supervisor: Kwaysser Erika