MODERNÍ LÁSKA
-Pane Hughu, posadíte se na stůl? -Ne.
A za lízátko?
Otvorem, opatrně. Tak.
-Jak se má John? -Skvěle, díky. Jo.
-Co? -Vylítlo to.
Jen žertuju.
Ano?
Doktorko Curranová? Je tu matka se čtyřletým dítětem se zvýšenou teplotou.
Vím, že je pozdě. Řekla jsem, že se zeptám.
-Ale proč já? -Vy jediná tu ještě jste.
Můžu ji posunout na ráno.
Jistě to není nic vážného. Teplota není tak vysoká.
-Kolik? -Moment.
-Devětatřicet. -Kruci.
Pošlete ji dál.
Tady máte recept na antibiotika, jen pro klid duše přes víkend.
Jen když mu teplotu nesrazíte paracetamolem.
Budu k dispozici. Zavolejte, kdyby něco.
Moje číslo máte. Tak ahoj, kuřátko.
-Dobrou, Loreen. -Dobrou, paní doktorko.
No tak, holka. No tak, naskoč.
Prosím.
Do háje s mým životem.
ODTAHOVÁ SLUŽBA
Musíme se přestat takhle vídat.
-Nemůžu ti přestat volat. -A já ti to nemůžu přestat brát.
Mám tě na rychlé volbě.
Dobře ti tak, řídíš 30 let starý sporťák, jen když se ti zachce.
Tahle auta chtějí jezdit, doktorko.
Jezdím s ním jen za pěkného počasí. Má děravou střechu.
Otevři kapotu.
Jak se má tvoje máma, Jerry?
No, však víš. Pořád stejně. V novém bydlení to má hezký.
Pozdravuj ji. Vyřiď jí, že se u ní o víkendu zastavím.
-Tvoje návštěvy pro ni hodně znamenají. -Ráda ji navštěvuju.
Tak co myslíš?
Nerad ti to říkám, doktorko. Tvoje auto umírá.
Potřebuje jen trochu láskyplné péče.
Je mu 40 let. Je mladší než já.
A ty.
Jo. Možná v lidských letech.
Ale v automobilových letech je na veterána moc mladé
a na praktické auto zase moc staré.
Má jen krizi středního věku. Dám mu něco na zklidnění.
Tohle auto bohužel potřebuje podniknout poslední jízdu do šrotu.
Nikdy. Tyhle věci je možné zase přivést k životu.
Jo, a mezitím tě to úplně zruinuje.
Nejlepší dva dny, které strávíš s veteránem,
je den, kdy si ho koupíš a kdy ho prodáš.
Všechno mezi tím je jen trápení.
Musíš to s ním vzdát. Není to žádnej tvůj pacient.
Podívám se, jestli nemám klínový řemen.
V serpentinách se staženou střechou
-Jsem doma. -Ahoj, mami.
-Kde jsi? -V obýváku.
Namalovala jsi tatínka, jak jsem chtěla?
Ano, a taky tebe a dům.
-Udělala jsi mu velké uši? -Jo.
Dobře, ukaž.
Tenhle se mi líbí nejvíc.
Tady ze stromu trháš jablko na salát.
-Jsi jako Eva. -Jablko.
-Eva. Jsi jako Eva. -Ne.
-Krásně jsi to nakreslila. -Jo.
-Tak na dort a obrázky. -Na moji malou malířku.
Nejdřív uvidíme, jak si budu rozumět s jeho rodiči.
-Jo. Jasně. -Jak se má moje sestra?
Likviduje kuchyň, peče „dort“.
-Ahoj, ségra. -Ahoj, sestřičko.
-Pošli mi dopis. -Pošlu ti kousek dortu.
Jaký dort?
Tak jo. Už musím běžet.
Jdu s Connorem na skleničku. Napiš mi. Mám tě ráda.
A já tebe. Chci se o něm dozvědět víc.
Můžeš... Tak jo.
Členství v posilovně, škrtám. Vyrazíme do ulic.
Platí.
Což mě přivádí ke Stagu.
Ten nemá žádné výdaje. Skoro s ním nejezdím.
Viděl jsem tvé výpisy z kreditky.
Jen letos tě opravy a náhradní díly stály 1 200 eur.
Kontroluješ mi výpisy z kreditky?
Dalas mi je kvůli daňovýmu přiznání. A nemáš zač.
Jo, díky. A co tvoje loď? Za ni bys mohl dostat pár tisíc.
Dobře. Fajn.
Ale ne. Ne.
No tak.
Lásko, už ne. Prosím.
Prosím.
Zatraceně.
Změním si číslo, dokud se tý rachotiny nezbavíš.
AUTO NA PRODEJ
Haló?
Jo.
Promiňte. Jo.
Jo, prodávám ho za pět tisíc.
Jistě. Budeme doma celý víkend, jestli chcete přijet.
Jo? Dobře. Detaily vám pošlu textovkou.
Díky, nashle.
Možná mám kupce na to auto.
Dalšího. Bezva.
Za tu dobu už jsi ho mohla prodat nejmíň pětkrát.
-Kávu? -Jo.
Brzdy reagují pomalu. Takže musíte dávat pozor.
Je tam hřebenové řízení.
Tlumiče jsou dost opotřebené, takže je to jako řídit motokáru.
Musíte to dát opravit, pokud si ho koupíte.
Ale nejspíš si ho nekoupíte.
Na ženskou se v autech rozhodně vyznáte.
A nechte si zkontrolovat krevní tlak,
protože tahle auta jsou určená pro mladší.
Omlouvám se.
Moji ženu a dcery to vůbec nezajímá.
Zato můj syn a já trávíme každou neděli odpoledne v garáži.
Můj manžel mě o tom autě naučil všechno.
Ano. Taky je to nadšenec do aut?
On? Ne. Můj první manžel.
Koupil si to auto ještě za studií.
Šetřil každou penci, měl dvě zaměstnání.
Chtěl mít jistotu, že mu budu rozumět, než mě k němu pustí. Nebo kohokoli jiného.
Kdybyste mi slevila...
na 4 700 eur, dohodli bychom se. Co myslíte?
Opravdu?
Určitě chcete to auto prodat?
Jo.
Co tady dělá ta hromada starého železa?
-„Starého železa“? -Dám vám deset šilasů.
Neblbněte. Bývalo to skvělý auto.
Je jako ten pán, co koupí tvoje auto?
Ne, zlato. Tohle je protivný pán z vrakoviště.
-Ten pán, co kupuje auto, je milý. -Díkybohu.
Prodáváš vašeho Priuse?
Ne.
Vlastně uvažuju o prodeji Stagu.
-Už se rozpadá. -Prodáváš tátovo auto?
Chtěla jsem to s tebou probrat.
Nechám ti ho, jestli chceš. Jen...
Při každém vyjetí má poruchu.
A stojí mě tisíce.
-Navíc nemáme garáž. -To máš asi pravdu.
Zlato, nevadí ti to? No tak.
Poslala jsem ti e-mail a zjevně nedošel.
Fajn! To auto miluju. Jo, chápu to.
-Nemělo by se rozpadnout na ulici. -Jsi si jistá?
Jo.
Čas jít spát, malá slečno. Ahoj.
Ahoj, Nialle. Podívejme na vás. Opičko.
Bez tebe to tady není ono.
-Ještě se osmkrát vyspíš. -Což mi připomíná... Pojď.
-Co řekneš? Dobrou noc! -Dobrou noc.
Dobrou noc, Shannon. Uvidíme se za pár dní.
Přijdu ti přečíst pohádku.
-Musím se dívat na Korunu. -Tobě ne.
To mě rozhodně uspí.
Chce, abych ho prodala.
Má pravdu. Je to rozumné.
Táta říkal, abych věcem nepřikládala příliš velký význam.
Je to auto. Na tom, co jsme v něm zažili, nezáleží.
A ty vzpomínky si uchováme navždy.
Jo. A možná se ani neprodá.
Ten chlápek říkal, že se mi ozve,
musí to probrat s manželkou, takže se možná ani neprodá.
Ty tomu nerozumíš.
Za 15 let půjde Melissa na vysokou.
Umím si představit, co prožíváš.
Ale když si každý večer voláte a vidíte se,
je to jen horší.
Telefony byly lepší.
Kvůli těmhle vynálezům je 21. století jeden velký chaos.
Jo. Já se svou mámou mluvila za celé čtyři roky na vejšce jen párkrát.
Bylo to tak lepší.
Já nevím. Možná brečela v soukromí.
Její generace byla odolnější.
Jestli mi Melissa bude chybět jen o procento víc, jako mi chybí Shannon,
-zdrtí mě to. -Vážně? Není to na tobě vidět.
Oba nemůžeme fňukat.
Nefňukala jsem ani jednou. Jsem jen šíleně osamělá.
Před holkama bych to nedala znát.
Já vím.
Promiň.
Bože, ne, nedělej to. Prosím.
Tak jo, promiň. Já jen...
-Snažím se pomoct. -Promiň.
Ne, řeklas, že jsi osamělá,
já se ti snažím dokázat, že to tak není, a ty mě odpálíš jako komára.
Tak jo, vidím tě. Jsi hned vedle mě.
Jen to hned nemusíš dokazovat intimnostma. To je celý.
Pokud tě nemůžu spravit svou náklonností, jaký to má smysl?
Spravit mě? Není to jako v té písničce.
-Nejsem rozbitá. Jen... -Co?
Nutíš mě k něčemu, co nechci!
-To mluvíš zase o tom zatraceným autě? -Jo! Možná!
Bylo mi hrozně, že jsem to Shannon musela říct.
Neprodávej... Jen jsem chtěl rodinu uchránit před krachem.
-Žádnej krach nám nehrozí. -Ach bože.
Vážně? Budeš trucovat?
Netrucuju.
Jen přemýšlím o dalších možnostech, jak ušetřit.
A to byla zpráva dne pořadu Lunch Time Live na Rádiu Dublin.
Máme tu krásný zimní den
a ta změna počasí je velice příjemná.
Stromy konečně začínají hrát všemi barvami.
Jo, to rozhodně zahřeje u srdce, Louise.
Haló?
To auto beru, pokud jste ho ještě neprodala.
Skvělé.
Manželka říká, že tohle bude poslední.
Ví, jak dlouho hledám Stag,
tak se nade mnou smilovala.
Jo. Gratuluju. Bude to váš předčasný vánoční dárek.
Můžete přijet v sobotu? Připravím ho pro vás.
-Vyhovuje vám bankovní směnka? -Ano.
Pošlu vám podrobnosti.
-Tak zatím. -Dobře.
Shannon se s někým vídá. Je to veslař.
Studuje medicínu. Taky je hezký.
Ale ne zas tak, aby musela být pořád ve střehu.
Je to osobní úspěch, že z něj možná bude doktor.
Vrátí se za pět dní a já se už nemůžu dočkat.
S Niallem jsme o tom onehdy mluvili.
Naše generace toho moc nevydrží.
Pláčeme před školou,
matky v podpůrných skupinách si stěžují na úzkost z odloučení.
Je to směšné.
Niall nedává emoce najevo. Je prostě takový.
Mám velkou novinu.
Prodávám tohle auto a láme mi to srdce.
To kvůli účtům.
Auto stárne a já nebohatnu.
Doma ani v ordinaci k tobě mluvit nemůžu.
Všichni by mě měli za cvoka.
Ale tady? Tady to nikomu nevadí.
Jako bych cítila tvou přítomnost.
Dostanu za něj pět tisíc
a nevím, jestli bys mě za to zabil,
ale je to slušná cena na to, za kolik se tyhle modely prodávají.
Vím, žes do něj investoval spoustu peněz.
Co jsme se s ním najezdili, viď?
Nikdy nezapomenu na ten den, kdy jsi v něm přijel poprvé.
Znali jsme se asi rok a já si říkala, jaký jsi blázen, že sis koupil sporťák.
Dva chudí studenti.
Dáme si oběd v menze, nebo vyrazíme do města?
Menza tě položí.
-Takže město. -Ano.
-Pojedeme autem? -Cože?
Pojedeme autem?
Tímhle autem?
Co?
-Koupil sis tohle auto? -Jo.
-Děláš si srandu? -Ne.
Proč sis koupil sporťák?
Dokud jsem se do něj neposadila.
Panebože. No páni.
-Můžu řídit? -Ne.
Nepřeřazuj brzo. Počkej, až bude na červené.
Jo.
-Dobrý. -Mám znovu přeřadit?
Jasně, přeřaď.
To je ono, šedesátka.
Jezdili jsme s ním všude.
Dámy, vytáhnu to na 60.
Máte připravené šátky?
To auto bylo svědkem všech dobrých událostí v mém životě.
Moje první vzpomínka na tebe je ta, jak říkáš, že máš ráda řezy Battenberg.
-Řeklas, že je to vymyšlený. -Že to já jsem vymyslela Battenberg?
Ne, že jsem si tu vzpomínku vymyslel.
Ne, ten moučník miluju, vypadá jako malá šachovnice.
Tak proč si stěžuješ?
Protože je nechutný, ale líbí se mi, jak vypadá.
-Líbí se ti ty barvy. -Líbí se mi ta růžová a žlutá.
-Je to ano? -Ano.
Pardon! Těhotná žena!
Nezpomaluj. Šance jet tak rychle se jen tak nenaskytne.
Byl jsi dobrý řidič, když bylo třeba.
-Opatrně. -Jo.
-Držím ji. -Jo?
Nejlepší asi bude, když...
-Tak. -Ahoj.
Chceš Joea Jacksona, nebo Vana Morrisona?
-Wiggles. -Takže Vana Morrisona.
-Chce Wiggles. -Určitě nechceš Days Like This?
Ne! Ty chceš Days Like This.
Protože Wiggles jsme dneska ráno slyšeli už desetkrát.
Pouštíš jen to, co se líbí tobě. Musíš se jí zeptat, co se líbí jí.
Je jasný, že má ráda Wiggles.
Chci jí ukázat dobrou hudbu, aby si vytříbila vkus.
To nikdy nefunguje.
Bude se jí líbit úplný opak. Je to vědecky dokázané.
To je fakt. Pokud má poslouchat Vana Morrisona,
měli bychom jí pustit Michaela Bublého.
Kdo je Michael Bublé?
Shannon milovala ta odpoledne, kdy jsi ji v něm vyzvedával.
Super táta.
-Tak jo. Ahoj. -Ahoj.
-Budu řídit? -Ne. Já chci řídit.
Dobře.
A zlé časy.
Skutečné, nefalšovaně příšerné časy.
AMBULANCE
Veselé Vánoce.
-Tak? -Držíš?
Ne.
-To zvládneme. -Držím ho.
-Zvládneme to. -Pusť ho.
Jsem vděčná, že jsme ty Vánoce strávili spolu.
Jsem v pohodě.
A co já?
Shannon. Jo.
-Máme strom s opičkou. -S roztomilou opičkou.
Zazpívej nám něco.
Have yourself a merry little Christmas
Let your heart be light
Zima ti nikdy nebývá. Nemůžu uvěřit, že je ti zima.
Tady.
Shannon mi potom hodně pomáhala.
Jak nejlíp mohla.
Dneska vařím večeři já.
Bezva.
Co budeš vařit?
-Lasagne? -Dobře.
A někdy to nešlo.
Bojím se, že už si s tebou takhle nebudu moct povídat.
Myslíš, že budu?
Myslíš, že je to jako meditace?
Že to jde kdekoli?
O svátcích mi Shannon představí svého přítele.
Chci ti o něm všechno povědět.
Miluju tě a chybíš mi.
Nám oběma.
Není den, kdy bych na tebe nemyslela.
To je její píseň.
Omlouvám se za zpoždění.
Nádhera.
-Máte tu směnku? -Ano, jistě.
-Dobře. -Prosím.
-Díky. Jo. -Je to tam, 4 700 eur.
-Myslím, že musím... -Brzdy jsou pomalé a...
Mezi druhým a třetím stupněm to drhne.
To místečko není tady.
-Ještě jednou díky. -Není zač. Dobře.
Tak jedeme. Mějte se!
No tak, jak to, že ses teď neporouchalo?
Prodal jsem tu loď.
Fajn, kolik jsi za ni dostal?
-Tři a půl tisíce. -To je skvělý.
-Jsi v pořádku? -Jo, dobrý.
Byla to správná věc.
Neměla jsem ti zazlívat, že mě nutíš ho prodat.
Měla jsem tě ocenit za to, že se snažíš ochránit naši rodinu.
Ano?
-To auto mě drželo zpátky. -Co tím myslíš?
Je jako stroj času, víš?
Když si do něj sednu, doslova mě přenese jinam
a...
občas na něj dokonce mluvím.
A mrzí mě to.
Jak jako že na něj mluvíš?
Jako by seděl vedle mě.
Stává se to, jen když jedu sama.
-Proč jsi mi to neřekla? -Nechtěla jsem, abys mě měl za cvoka.
Nebo aby sis myslel...
že příliš žiju minulostí,
nebo...
že se ho snažím udržet naživu.
Takové věci podle mě nemůžeš ovládat.
Vzadu ve skříni mám v plastovém obalu jeho svetr.
Občas ho vyndám, přičichnu si k němu
a je to, jako by mě objímal.
Je to špatné? Chceš mě kvůli tomu opustit?
Lidé, kteří někoho ztratí...
Může být těžké udržet je naživu.
Rychle se oklepou, žijí dál svůj život a cítí se kvůli tomu hrozně.
Pro jiné je skoro stejně těžké udržet je mrtvé,
po zbytek života jim nedopřejí pokoje.
Taková je láska a zármutek, zlato.
Nemá to žádná pravidla.
Vadí ti, že Michael je stále součástí mého života?
V době, kdy zemřel, jsi ho milovala, viď?
V takových chvílích se láska upevňuje.
Zármutek, doufejme, přejde, a vzpomínka nakonec taky, ale láska...
Už na začátku jsem věděl, jak moc jsi ho milovala.
Jsem dospělý.
Ale taky vím, kolik máš v srdci místa.
To mě k tobě přitahovalo.
Tvé srdce, které je největším místem, jaké jsem kdy poznal.
Poznal jsem to z tvého chování k lidem. K mým rodičům, pacientům, dcerám.
A pokud se mi poštěstilo dostat třeba jen jeho malý kousek...
pak to bylo mnohem víc, než jsem od života očekával.
Myslíš to vážně?
V kanceláři mám naštípnutý a rozbitý hrnek, který patří mé mámě.
Vídám ji,
jak mi jako malému klukovi dolévá nekonečně mnoho šálků mátového čaje.
Nevím proč, ale prostě mě přenese zpátky.
Rád se z něj občas napiju.
Jako bych jí dával pusu.
Jak to, že jsem měla v životě štěstí hned dvakrát?
Já jsem vděčný, že jsem měl štěstí jednou.
Můžu ti něco říct?
Vzpomínáš, jak jsem ti řekla o tom dni, kdy jsem řídila...
zavřela jsem oči a pustila volant?
Jsem si jistá, že někdo ten volant chytil
a nasměroval mě zpátky na silnici.
Abych se mohla vrátit k tobě.
Dobře.
Jak se máte?
-Jak se máte? -Skvěle, máte chvilku?
Ano.
Ahoj! Veselé Vánoce!
-Veselé Vánoce, zlato! -Co to je? Já myslela, žes ho prodala.
-To je na dlouhé vyprávění. -Co se stalo?
Niall prodal loď a za ty peníze odkoupil naše auto zpět.
-Vy jste cvoci. -Jo.
No tak. Připoutej se. Jedeme!
-Můžeme? -Jo.
Byla jsem připravená na nudnou cestu vlakem.
-Tohle je to nejlepší překvápko. -Jo, k čertu s vlaky.
Otevřená silnice je lepší, co?
Radši si nasaď čepici, bude chladno.
A nejspíš se porouchá a někde se ztratíme.
Pamatuješ, co říkával tvůj táta?
Jo.
Ztratíme se spolu.
Tak jo.
Tohle poslouchám celý semestr.
Znáš tohle album?
I takové dny přijdou
Kdy si nikdo nestěžuje I takové dny přijdou
...jako přepnutím spínače
Však máma říkala, že přijdou i takové dny
Přijdou i takové dny
Překlad titulků: Petra Kabeláčová
Kreativní dohled Lucie Musílková á