DRAGOSTE MODERNĂ
N-am văzut-o pe Hinge.
E o comunitate bisexuală mică.
- Mulțumesc. - Ar putea fi bine.
- Pot să... - Prefer bisexualii mici.
- Oameni buni, e... - Asta e ciudat.
Vreau asta. Ce înseamnă „schimbarea rolurilor”?
Stai, ce mesaj a trimis?
Mi-a scris că nu e bogată,
dar are mai multe berete de cașmir și e stagiară.
- Ce drăguț! - Nu.
- Mi-e dor să ies cu ea. - Urăsc aiureala aia că se descurcă greu.
Să admită că o ajută părinții și gata.
Scuze. Ne poți împrumuta frișca?
Da. Poți s-o păstrezi.
Poftim? Cum poate mama ta s-o urască pe Greta Thunberg?
Crede că nu e totul așa cum pare.
- E absurd! - Scuze pentru amicii mei insuportabili.
Tocmai mi-am dat seama că, probabil, era liniște înainte să intrăm noi.
E un restaurant, așa și trebuie să fie, plin de viață.
Ești artistă?
Da. Creez folosind creioane colorate.
Bine.
Glumesc.
Da. E doar un obicei. Vin aici cu nepoatele mele.
Te las să te întorci la treabă. Mersi pentru frișcă.
Da. E-n regulă.
- Ce drăguț ești! - Uite cum a roșit!
- Roșește. - Nu roșesc.
Mersi.
- Bonul? - Nu-i nevoie. Mulțumesc.
Stai așa.
Nu trebuie să alergi, stau nemișcată.
Așa e.
Deci vrei să te sun eu?
Da, dacă vrei.
Dar, cu cât mai mult stau aici, cu atât îmi e mai clar că nu știu ce-i cu tine
și, probabil, par bărbat respingător tipic dintr-o seară târzie.
Nu ești respingător.
- Nu? Bun. - Nu.
Mersi pentru ăsta.
Noapte bună.
Da. Distracție plăcută!
A fost odată ca niciodată o fată care era trează doar noaptea.
Împărțea străzile cu somnambulii, călătorii și fantomele.
De când se știa,
dormea când toți ceilalți erau treji.
Și era trează când restul lumii dormea.
- Mersi, Oliver! - E-n regulă.
Ce faci?
- Mă relaxam. Nu te grăbi. - Mulțumesc.
Luna era soarele ei.
Și soarele era luna ei.
Mulțumesc.
Întunericul era orașul ei natal.
Singurul trafic? Stelele înghesuite pe cer.
Era o fată de noapte.
Și așa fusese dintotdeauna.
FATA DE NOAPTE ÎȘI GĂSEȘTE UN BĂIAT DE ZI
Are sens.
Pun pariu că ești un profesor foarte cool.
Preferatul elevilor.
E adevărat, nu-i așa?
- Și eu îi plac pe ei, apropo. - Știam eu!
Este un respect reciproc.
Se vede.
Îți plac oamenii.
Noi, oamenii de știință ciudați, nu putem înțelege asta.
Ești om de știință?
Nu chiar. Doar ce am învățat la facultate.
Ai vrut să fii doctor?
Nu. Nici măcar. Nu, eu...
Bine, adevărul este că, și de obicei nu spun asta nimănui,
de fapt, îmi place să mă gândesc la fizică.
Și mie.
- Serios? - Nu, nu serios.
Da! Cu ce te ocupi?
Diferite lucruri.
Da. Nu sună dubios deloc.
Editez manuale. Ceea ce nu este la fel de plictisitor cum pare.
Bine.
Și, de două ori pe săptămână, lucrez într-un club.
Merg cu bicicleta la muncă.
Sunt încuiat în sala de clasă toată săptămâna,
așa că profit de orice ocazie să fiu afară, la soare.
Da, e logic.
Știu la ce te gândești.
„E periculos să mergi cu bicicleta în oraș”,
dar acum sunt mai multe piste de bicicletă, așa că e mai ușor.
Da. Categoric.
Ne-am putea plimba împreună cu bicicleta într-o zi.
Păi...
Deci ești ca un vampir?
De obicei, mă culc la 8.00 sau 9.00
și mă trezesc pe la 17.00.
Și cum se cheamă?
Sindromul fazei de somn întârziat.
E o tulburare de ritm circadian.
Deci ce s-ar întâmpla dacă te-ai forța să ai un program normal?
Crezi că nu am încercat?
Am tot timpul senzația că sunt pe alt fus orar.
Corpul meu respinge asta.
Ce nebunie!
Da, e o nebunie, presupun.
Există, cu siguranță, aspecte ciudate.
De exemplu, nu știu niciodată ce zi a săptămânii este,
pentru că zilele mele se schimbă în mijloc.
Mi-e greu să ies la întâlniri.
Dar pot exista și avantaje.
N-am de-a face cu traficul și nu sunt întreruptă în timp ce lucrez.
Mă asigur mereu că ajung acasă
înainte de ora de vârf a navetiștilor de dimineață,
așa că pot trece săptămâni întregi
fără să văd vreo mamă singură spre cursul de yoga sau vreun bancher.
Dar navetiștii, mamele, bancherii...
nu reprezintă ei viața adevărată?
Sunt o fațetă a vieții adevărate,
dar există viață adevărată și noaptea.
Și, să fim sinceri...
Oamenii nocturni sunt mai amabili decât cei diurni.
Bine.
Există ceva cu adevărat magic
care apare atunci când simți
că ești singurul om din lume încă treaz.
Ca și cum întreaga lume ar exista doar pentru tine.
Îmi plac vampirii.
Mișto.
I-am spus că, dacă ține telefonul pe silențios
și de-asta îmi ratează apelurile, ori pornește afurisitul de telefon,
ori, data viitoare când vine să se uite la fotbal
pentru că e prea zgârcit să plătească pachetul Sport,
o să baricadez nenorocita de ușă.
Tu înțelegi, Zoe, nu?
Poftim?
NE VEDEM DUPĂ SERVICIU, CE SE POARTĂ LA O ÎNTÂLNIRE DE LA ORA 2.00?
Stai așa. Deci ești într-o ligă de kickball?
Da.
Sportul jucat de copiii de clasa a treia, pentru că cel adevărat ar fi prea greu?
E o concepție greșită des întâlnită.
- Da? - În Canada, se cheamă baseball de fotbal.
Poate așa îți este mai ușor să-ți faci o idee.
Două sporturi într-unul. Un supersport, dacă preferi.
Sunt la întâlnire cu un bărbat care încă joacă kickball.
Da.
E lucrul cel mai puțin dubios pe care l-am făcut azi.
- Ai încredere în mine. Pete! - Doamne!
- Ești Zoe? - Bună!
- Ce mai faci? - Pete, Jordan. Jordan, Pete.
Salut, Jordan.
Ca de obicei. De data asta sunteți doi.
- Așa e. - Vin imediat.
Hei, vrei să... Vino aici.
- Ți-am adus unele bune. - Mersi.
- Nu. - Haide, Pete, încetează!
- Mi-a părut bine. - Pa!
Și mie, Pete.
Delilah, prezentatoarea radioului nocturn?
Ai spus că n-o să mă judeci.
N-o fac. E o primă dragoste adorabilă.
Obișnuiam să cred că-mi dedică mie cântecele de dragoste.
ÎNAPOI LA LUMEA DE ZI... DACĂ POT SĂ STAU TREAZ PENTRU EA.
Îmi mențin ideea că, în istoria țării, n-am avut alegeri libere și deschise.
Eu și mamele voastre, până de curând, nu eram considerați cetățeni.
Dar, în democrația noastră, există proceduri și consecințe
pentru interzicerea dreptului la vot.
Eu îmi mențin ideea că cei mai mulți nu sunt păcăliți să nu voteze,
ci sunt leneși și nu-i prețuiesc importanța.
NOAPTE BUNĂ! NE VEDEM LA CINĂ/MIC DEJUN
Inclusiv unii dintre părinții noștri.
Când mă uit pe rețelele sociale, intru într-o gaură neagră
și ies după câteva ore, pierdută în lista cadourilor de nuntă
a verișoarei cuiva pe care l-am urât în școala primară.
Da, dar nu e cea mai bună cale de a urmări ce face toată lumea?
De ce mi-aș dori să urmăresc ce face toată lumea?
- La naiba! - Ce?
E colega mea.
Stai, Jordan, nu te uita!
Zoe?
Salut, fată! Mi s-a părut mie că ești tu.
Da. Doamne!
- Salut! - Bună.
Poartă-te frumos.
Este Bette Midler prinsă în corpul unui puști portorican de 14 ani.
Nu înțeleg cum de ar putea considera asta altceva decât un compliment.
Copilul meu ar fi îngrozit dacă i-ai spune asta.
- Stai așa, ai un copil? - Da.
Nu știai asta?
Presupun că nu prea îl aduci la club.
Normal că nu! Nu că asta ar observa dacă l-aș aduce.
Așa e Zoe.
Oameni buni, când sunt la lucru, lucrez.
Nu e nevoie să văd ca să știu.
Ești profesor, ar trebui să crezi în cercetare și opinii informate.
N-am nevoie să cercetez The Real Housewives
- ... ca să știu că e o porcărie. - Te înșeli în privința asta.
Știi că urmează un scenariu, nu? Cea mai falsă emisiune posibilă.
Bine. Uneori, situațiile sunt născocite, sigur.
Dar trebuie să urmărești și să asculți. Nu mă săruta!
Emoțiile sunt mereu reale, e ceva sincer.
Ai adus un argument convingător.
Nu mă mai culc cu tine până nu urmărești un episod.
- Îl descarc acum. - Grozav.
Cred că visez.
Culcă-te la loc.
Cum să dorm, când în camera mea este treaz un vampir frumos?
Bine.
Mersi că ai venit în seara asta.
De parcă aș rata ocazia să te văd cum joci super tare baseball de fotbal!
Se cheamă kickball, iubito.
Doamne!
Ce faci?
Doamne, trebuie să plec! Am întârziat deja. Pa!
Pa!
Salut, fato!
Salut.
Mersi că m-ai lăsat să-ți stric întâlnirea.
Da. N-ai făcut asta. N-a fost nicio problemă.
Iubitul tău e foarte drăguț.
Iubitul ei e foarte drăguț.
Da, este.
- Cum ai reușit? - Ce?
Să pui mâna pe un iubit drăguț.
Scuze.
Ne vedem înăuntru.
Da, pe curând!
ABIA AȘTEPT SĂ-ȚI ÎMPĂRTĂȘESC MÂINE LUMEA DE PESTE ZI! TE IUBESC!
Salut, B!
Bine, dar folosește aceeași scuză de fiecare dată.
Câte alunițe precanceroase ar trebui să credem că are femeia asta?
Categoric. Nu mă antrenez degeaba.
- Zoe! - Zoe cu vinul.
- Da. Doamne! - Ai grijă!
S-ar putea să fie nașpa, are o etichetă frumoasă.
Ai ajuns la țanc.
Încearcă să mă convingă
că am prea multe poze fără tricou pe profilul Tinder.
Nu asta e și ideea?
Mulțumesc!
- Salut! - Salutare.
Scuze, mi-a luat ceva timp să mă pornesc.
E-n regulă. Mai e puțină lumină.
Stai. Vreau și eu una din aia.
- Salut, Reece! - Bună, Zoe. O clipă.
Mersi.
Bună.
Crezi că putem amâna o oră?
Am dormit prea mult și încă mă trezesc
și am câteva treburi de făcut.
Și eu sunt complet epuizat,
m-aș putea duce acasă la culcare.
Stai, nu, îmi trebuie doar o oră.
Bine, m-am gândit că...
Dacă știam că nu luăm cina, mi-aș fi planificat altfel ziua.
Sigur, peste o oră e-n regulă.
Super, ne vedem curând, da?
- Mersi, Reece. - Pe curând!
ÎNCHIS
Nu. Bună! Mă puteți lăsa să intru?
Ați închis acum șase minute.
Trebuie să iau doar o rețetă, intru și ies imediat.
Haideți!
Eu aș deschide ușa pentru voi.
- Putem lua o bruschetta? - Sigur.
Și un pahar de Nebbiolo.
Vrei vin?
Tu ce crezi?
Mă așteaptă o zi întreagă de muncă.
Te-am întrebat doar. Uneori...
Azi, nu.
Dumneavoastră?
Aș putea lua omletă?
Omletă?
Da, și bacon. Doar asta îmi doresc acum.
Zoe? Cred că...
Ce? Știu că au ouă, pentru că servesc spaghetti carbonara,
iar ouăle sunt ingredientul principal.
Iar guanciale seamănă cu baconul, nu?
Da, pot să întreb la bucătărie dacă...
De ce trebuie să întrebi?
Trebuie doar să amestece ouăle pe care știm amândoi că le au.
Și să le pună pe o farfurie cu guanciale
și iese spaghetti carbonara, dar fără spaghetti.
Bucătarul-șef nu prea permite înlocuiri,
dar ați dori altceva în caz că refuză?
Las-o baltă. Iau doar un cappuccino.
Sigur.
Uite, pâine prăjită.
- Mulțumesc. - Mersi.
Mulțumesc.
Ce?
Nimic.
Mă duc la baie.
- Hei, omule... - Da?
- Îmi cer scuze pentru asta. - Nu e nicio problemă.
Nu se simte bine.
Dacă aduci cappuccino, e grozav.
Dacă aveți ouă și le aduci, e fantastic. Dacă nu, e-n regulă.
- Desigur, dle. - Da? Mersi încă o dată.
- Apreciez. - Sigur.
Vine mama în oraș weekendul ăsta.
Serios?
N-am știut că urma să te viziteze. Sau am uitat?
Pleacă într-o croazieră cu mătușa mea. Pornește din New York.
Așa că vine puțin mai devreme ca să stea cu mine.
Drăguț din partea ei.
Vrea să te cunoască.
Serios?
Și eu îmi doresc să te cunoască.
Cred că am ajuns în etapa asta. Nu crezi?
Categoric.
Da. Bine.
Unde o ducem?
Poate o cină plăcută pe undeva?
Unde n-o să comand ouă. Promit.
Chestia e că trebuie să ajungă pe vas până la 16.00.
Și cel mai mult îi place, când vine în oraș,
să meargă într-un local chinezesc care ne place amândurora, din Sunset Park.
Bine.
Deci va fi un fel de masă după prânz. După-amiaza devreme.
Bine.
Știu că nu e ideal,
dar nu știu când o să mai vină.
Aș vrea foarte mult...
Îmi doresc s-o cunosc, Jordan.
Abia aștept.
Nu te mai îngrijora. Știi că e-n regulă.
Îmi place să petrec timpul doar cu tine.
Mersi, mamă.
Scuze.
Va trebui să-i spui că e vina ei
că am mâncat de două ori mai multe găluște decât am plănuit.
O să încerc încă o dată și gata.
La naiba!
Îmi pare foarte rău! Sunt pe drum.
Nu te deranja. Aproape am terminat aici.
Mă bucur că ești bine.
Sunt bine, dormeam. Dar cred că știi asta.
Cum am zis, am vrut să mă asigur că ești bine.
Ascultă, sunt o proastă.
N-am pus alarma, crezând că rămân trează, dar...
Culcă-te la loc.
La naiba! Bine.
Pantofii.
Nu.
Stați, am ajuns! Doamne, îmi pare atât de rău!
- Bună. - Ți-am zis că nu trebuia să fugi.
Bună ziua, eu sunt Zoe.
Mă bucur să te cunosc în sfârșit, Zoe.
Și eu. Îmi pare atât de rău!
Nu e cazul. E sfârșit de săptămână.
- Ești tânără. Știu cum e. - Nu.
Nu asta s-a întâmplat. Dar...
E-n regulă. Abia aștept să te cunosc mai bine data viitoare.
- Și eu. - Ar trebui să pleci, mamă.
Bine.
Te iubesc.
- Să vă distrați! - Mersi.
- Drum bun! - Data viitoare.
Bine.
Pa!
- Îmi pare atât de rău! - Știu.
- O să mă revanșez. - Nu poți, dar e-n regulă.
Dacă nu pot, atunci nu e-n regulă, așa că nu spune că este, dacă nu este.
Bine. Atunci, știi ce? Nu e-n regulă.
- Bine. - Nu-mi place deloc că n-ai venit azi.
Dar e mult mai mult decât atât.
Urăsc că nu putem face nimic normal. Niciodată.
Urăsc că nu putem merge să ne plimbăm sau să bem o cafea și să luăm micul dejun.
- Micul dejun. - Da. Micul dejun.
Urăsc că sunt obosit tot timpul.
Urăsc să inventez scuze pentru tine,
că nu pot visa la un viitor cu tine,
fiindcă cine știe cum ar arăta?
O nuntă la miezul nopții? Un copil de care nu poți avea grijă?
Te gândești la astfel de lucruri?
Nu-mi permit, pentru că se pare că un asemenea viitor e imposibil cu tine.
Bine. Ce vrei să spun?
Am fost sinceră cu tine de la început.
Dar de atunci am făcut tot doar în condițiile tale.
Am supraviețuit fără somn doar ca să stau cu tine.
Iar tu nu poți nici să-ți pui alarma ca s-o cunoști pe mama mea.
E o afecțiune medicală, Jordan.
Nu e un stil de viață pe care l-am ales.
Am crezut că ai înțeles asta,
dar mă bucur să aflu cum te-ai purta dacă m-aș îmbolnăvi într-o zi.
Dacă chiar ai fi bolnavă, te-aș îngriji.
Ce înseamnă asta?
Deci nu crezi că e ceva adevărat?
Adică...
Spune-o. Jordan, spune-o și gata.
Îmi dau seama că vrei s-o spui, așa că spune-o.
Sau îți păstrezi sinceritatea pentru scuzele secrete
adresate chelnerilor în numele meu?
Zici că inventezi scuze pentru mine,
dar nu înțelegi că nu e o scuză dacă problema e reală.
Mi se pare că e o tulburare convenabilă pentru o persoană introvertită
care, poate, oricum nu vrea să aibă de-a face cu lumea.
Da, fiindcă asta mi-a făcut viața atât de convenabilă!
Am...
Am nevoie de timp.
Bine.
„Bine.”
Pur și simplu?
Deci, în seara asta,
ar trebui să citiți despre împușcăturile de la universitatea Kent State.
Asta era în capitolul citit seara trecută.
Așa e.
Bine. Haideți să-l parcurgem împreună.
Nu. Trei beri PBR, două Heineken.
- Vanessa? Salut! - Salut, fato. Ce mai faci?
Vrei să mâncăm ceva după ce terminăm în noaptea asta?
Sună bine, dar trebuie să mă duc direct la culcare azi.
Am o intervenție mâine.
Nu e mare lucru, dar nu vreau să fac anestezie după ce n-am dormit.
Anestezie?
Salut! Bună dimineața!
Scuze.
Am terminat.
Cum te simți?
Mă doare puțin, dar în principal sunt doar obosită.
Nu așa obosită ca tine, dar obosită.
Bine.
Hei!
Mersi că ai venit. Nu trebuia să faci asta și...
Știu că nu trebuia. Dar n-am vrut să fii singură.
Chestiile astea pot fi înfricoșătoare.
În plus, așa nici eu n-am fost singură.
Treci încoace.
Cafeaua mea.
- Scuze. - E-n regulă.
Nu, cred că mi-ar plăcea să fiu într-o sectă.
Nu e nevoie să iei nicio decizie, e destul de relaxant.
- Chiar îți plac hainele de casă. - Da.
Și contactul vizual prelungit.
Ar trebui să pornesc o sectă.
Privește în ochi pe cineva cineva din capătul celălalt.
Bun, deci... Timpul de așteptare este de 90 de minute,
dar, dacă ne așezăm la o masă comună, e în jur de 75.
- Ce-ar fi să... - Deci luăm una comună. Nu?
Bine, sigur.
Super. Muream de nerăbdare să încerc localul ăsta.
Am citit că au un meniu întreg de cocktailuri Mimosa.
VREO ȘANSĂ SĂ FII LIBERĂ LA 18.00 DISEARĂ/ ÎN DIMINEAȚA ASTA SĂ NE VEDEM?
UNDE VREI SĂ NE ÎNTÂLNIM? TOT LA VECHIUL NOSTRU
E cineva?
M-ai adus aici să mă ucizi?
La naiba! S-a dus marea mea surpriză.
Bună.
Ce-ai mai făcut?
Tu?
La fel.
Ce e aici?
Un amic îl cunoaște pe tipul care doar ce s-a mutat de aici.
Te muți?
Vrei să vezi dormitorul?
În timpul zilei, sufrageria se umple de lumină,
iar noaptea poți să lucrezi acolo,
când apare lumina lunii.
Sugerezi ce cred eu că sugerezi?
Cred că greșeala noastră a fost să încercăm să ocupăm lumea celuilalt.
Dar, atunci, cum am trăi?
Vreau doar să fiu lângă tine, Zoe.
Adormit. Treaz. Nu contează.
Ne putem vedea în orele care se suprapun. Nu-mi pasă.
Cum rămâne cu lucrurile pe care le-ai zis atunci, pe stradă?
Eram supărat.
Am pierdut din vedere faptul că, într-o relație,
alegi să fii cu cineva care trăiește, în mod inerent, în propria sa realitate.
Mi-e dor de realitatea ta.
Îmi place realitatea ta.
Băiatul zilei și fata nopții.
E un basm.
O vrăjitoare crește doi copii în captivitate,
permițându-i băiatului să vadă doar ziua, iar fetei, doar noaptea.
Într-o zi, el stă afară mai mult decât avea voie
și, când se întunecă, e îngrozit.
Iar ea îl găsește tremurând în grădină și încearcă să-l încurajeze.
Îi spune cât de blândă și dulce poate fi noaptea.
De vreme ce ea e trează,
îi promite că o să vegheze asupra lui în timp ce doarme.
Iar când soarele răsare, se trezește el.
Acum, ea e speriată, fiindcă n-a mai văzut soarele niciodată.
Cum se termină?
El o poartă în brațe în timp ce ea doarme, până se întunecă.
Subtitrarea: Iulia Rolle
redactor ea: Iulia Rolle