СУЧАСНЕ КОХАННЯ
Вітайте на сцені, Ліл Паркер!
ЛІЛ ПАРКЕР ДВА КОНЦЕРТИ ТІЛЬКИ СЬОГОДНІ!
Так!
Хто з вас, коли побачив моє ім'я на афіші,
подумав, що я реперка?
Нічого. Я вам пробачаю.
Сьогодні особливий вечір, присвячений моїм дівчатам.
Привітайте дівчат!
Так, сьогодні розмова піде не
про стосунки з усілякими мудаками, які зруйнували нам життя
й кинули помирати на узбіччі.
А потім ввімкнули задню передачу й переїхали нас ще раз.
Ні, сьогодні не про них.
Цей вечір не про те, як ми кохаємо чи не кохаємо когось.
Це вечір про кохання до себе.
Так!
І про те, як ми з цим теж лажаємо.
Плани на життя для двох, а потім для одного
Колись давно, коли мені було 12 років,
ми з родиною переїхали у Бруклін з Клівленда, штат Огайо.
Звісно, для багатьох дітей
це точно був би культурний шок.
Ліліан, чекай.
Так воно й було.
Та в моїй казці Бруклін виявився...
Круто.
Ліліан, зачекай.
Що ти скажеш? Знаєш що? Давай я.
Ага. Йо!
Агов. Ти типу лесбійка?
Ми не засуджуємо.
Ні. Не засуджуємо. Моя тітка — лесбійка.
Вона така крута.
Дуже крута. То як, лесбійка чи ні?
Ні. Не лесбійка.
А чого тоді постійно у штанях і краватці?
Мені так подобається. І мені личить.
Наш косяк. Ну, ми просто подумали...
Бачите? Ось у чому проблема припущень.
Коли ви припускаєте, ви виставляєте себе йолопами.
- Непогано. - Є таке.
Ми про...
Нікого з вас не має обходити, що я ношу. Тямите?
Зробила їх.
А, може, ви заздрите?
- Що? - Заздрите?
Мої джордани круті.
І годі говорити дівчатам, як їм вдягатися.
Ми поки замалі для такої мізогінії.
- Вам не здається? - Йо! Сідайте вже, дурники.
Та це вона тут обзивається. І нічого в неї не круті кроси.
Їх помити треба.
- Хрінь! - Пішли звідси.
Пішло воно.
Ліліан, так?
Ні. Ліл.
Привіт! Я Вінс. Президент учнівської ради.
Треба було ще на тому тижні представитись.
Я Ліл.
- Я сама можу за себе постояти, до речі. - Я це побачив.
І в цей момент я закохалась у Вінсента Ді Навареза.
У нас будуть такі гарні діти.
Пані Ліліан Наварез.
Ліліан Паркер-Наварез.
Я від свого прізвища не відмовлюсь.
Привіт.
Вони думають, що ти ще на них сердишся.
Усе норм.
Ми так жартуємо, Огайо.
То жарт, Огайо.
Що слухаєш?
Олдскул. Мені подобається.
Я знаю, що
Стану тим, ким захочу
Та навіщо так голосно?
Я знаю, що
Стану тим, ким захочу
Клас.
- Ти граєш? - Розігрую. А ти?
Пішли зіграємо. На слово ми не віримо.
А ще я хочу взяти той бутер з пастрамі, як учора.
Так, реально. Ми тупо голодні.
Втюханий.
- Може, зіграємо з тобою колись. - Може.
Огайо!
Де ти, Огайо?
Огайо, ти де?
Привіт!
Привіт.
Зустрінемось у парку за десять хвилин.
МОРОЗИВО
Хочеш їсти?
Мама може нам зробити солодкі сендвічі.
Ти тепер бруклінська. Їсти треба відповідно.
А що їдять бруклінські?
- Пішли. - Я перша.
Ось і прийшли.
І це тобі також знадобиться.
Я казав. Називається «Шрірача-сюрприз».
Звідки знав, що я люблю шрірачу?
Я любителів одразу впізнаю.
Знаєш, ким я хочу стати, коли виросту?
Ким?
- Комікесою. - Круто.
Моя мама любить Ванду Скайз.
Так. Ванда Сайкс.
Хочеш жарт?
Звісно.
- Чому не можна битися з касирками? - Чому?
Бо дадуть здачі.
Чудовий жарт.
Ти набагато смішніша за хлопців у нашому класі.
Зачекай. Напевно, тітка телефонує.
Як настрій?
Я питаю, як настрій?
- О господи. - Що таке?
Джесіка Пенья сказала Артуро, що я їй подобаюсь.
- Хоче знати, чи подобається мені. - А подобається?
Ну, звісно.
Це ж Джесіка Пенья. Вона всім подобається.
Що мені робити?
Тобі точно варто їй сказати.
Це ж Джесіка Пенья.
Дякую, Ліл. Ти найкраща.
«Це ж Джесіка Пенья».
Скільки Спляча красуня чекала, поки принц її поцілує?
ШІСТЬ РОКІВ ПО ТОМУ
Ліл, круто вийшло.
- Молодець. - Гра супер.
- Привіт, Ліл. - Як ви?
Уперед, «Пантери»!
Привіт, Ліл.
- Ого. Відростає. - Ага.
- Довге? - Ну так.
- Тебе де носило? - Готуюсь до наступного року.
Не всім дістався повний грант у Гарварді.
Та годі. Стипендія Фордема теж непогана.
- Плюс будеш неподалік від батьків. - Так.
То... Випускний? Ідеш?
- Ні. Ні. - Так?
- Я ненавиджу танці. - Ні, давай, потанцюй зі мною.
- Що? Ні. - Давай!
- Так. - Давай, Огайо.
Ми останній рік разом. Ти маєш піти.
Мої чуваки. Чуваки.
Я кращий за всіх, на мене чекає успіх.
- Що сталося? - Спершу дайте відповідь.
Я кращий за всіх, на мене чекає успіх?
Ти дуже стараєшся.
Скоро прохолодно, але момент красивий.
- Скажи це вголос. - Бро, ти кращий за всіх, чекає успіх.
Це точно. І знаєш, чому?
- Чому? - Відповідь — кохання.
Дельфія з Ернесто... Розійшлись.
І?
І ходять чутки, що це через Вінса.
Так! Ми типу розважались на вихідних.
Я хотів тобі сказати.
Агов, чуваче.
А він приховував.
А я казав.
Чуваче. А я казав. Я знав.
Агов!
Я справді хотів розповісти.
Що? Зірвали твою вишеньку?
Слухай. Не всі тут чекають на того самого.
Так.
Не всі й кому попало віддаються.
Йой!
Дай я кину. Ну, дай.
Чому ми не обговорюємо, хто тобі подобається?
- Тому що... - Тому що що?
Тому що...
Не кажи, що тобі ніхто не подобається, я знаю, що це брехня.
- Тому що... - Тому що.
- Жовтий? - Дякую.
Все. Дивись.
- Я закінчила. - От бляха!
Хай щастить.
- Я виглядаю тупо. - Жахливо, саме те слово.
Ганебно.
Сподіваюсь, мене ніхто поряд не побачить.
Не думаєш, що це і є найганебніший момент твого життя?
- Сумніваюся. - Справді?
Тому що... Я б зовсім не хотів осоромити тебе ще більше!
- Вінсе! - Слухайте всі.
Я маю зізнатися, останнє, що я зараз хочу зробити, —
це стати позорищем для моєї найкращої подруги Ліл.
- Ліліан Елізабет Паркер. - Вінсенте!
- Вона це зробила. - Ні, не я.
- Вона це зробила. - Я б нізащо!
- Вона живе тут. - Я б ніколи.
- Отут. - Я тебе вб'ю!
ДИПЛОМ ЛІЛІАН ПАРКЕР
Вінс — Вітаю, випускнице. Промова була шикарна.
Давай відсвяткуємо наш останній вечір!
Привіт! Ось і ти.
Так?
Ти пропустила випускний,
я вирішив, що ти й це захочеш пропустити.
Боже. Сідай.
Ось так.
За нас.
Так. Я вже казала, я не люблю танці.
Чому?
Ти ж потанцюєш зі мною в нашу останню ніч, поки ми ще школярі?
Коли я відчуваю щось подібне
Іноді про це важко сказати
Можливо, ти не в настрої вчитися
Бо ти думаєш, що знаєш
Бувають випадки...
Так.
...коли я знайду
Так.
Ти хочеш сховатися від мене.
Коли я не...
- Що? - Тут правда мило.
Ага.
І я... Хотіла тобі сказати...
Агов!
Випуск 2014!
Так!
Ага!
Чуваче!
Що там?
- Краще поквапся. - Ага.
Таксі на афтепаті вже чекає внизу.
От чорт.
Треба їхати.
У мене є сукня. Є черевички.
Але де ж моє «довго і щасливо»?
Ти йдеш?
Йду.
Мій план довелося відкласти.
ДВА РОКИ ПО ТОМУ
Дякую.
Було супер.
Завжди радий.
Бляха. Нам час.
Ти ж усе ще хочеш піти, так?
Перший раз. Краще прийти раніше, так?
Так.
Я переживаю.
У хорошому сенсі, та переживаю.
ВІнс - Чому ти не відповідаєш... Де ти? Давай сюди, Огайо.
Хто це?
Та ніхто.
Пробач. Я б хотіла, та не можуууу! Зайнятааааааа!
Забий ти.
ЛІЛІАН, БУДЬ ЛАСКААААААА!
Якого? Припини! Зайнята.
Чекай, ти зараз з якимось лівим чуваком?
Можливо. Лол. Та серйозно, мені треба вчитись.
Вчитимемось разом. Мені потрібна моя подруга. Повеселимося.
Ти йому не скажеш?
Йому зараз нелегко.
Напиши, як зрозумієш, чого хочеш.
Ок. Дай мені хвилину!
Привіт! Шукаєш Брукліна?
Він у душі.
Привіт.
Привіт! Я зараз.
- Ти тут. - Привіт! Ні.
О боже!
- Вінсе... - Ти тут!
Я тут. Я тут.
- Я думала, повчимося. - Глянь на себе.
- Тепер ти Бруклін? - А ти що, нафарбувалась?
- Трохи. - Ну, ти красуня.
Замовкни.
Йди сюди. Я сумував, Ліліан.
Ще п'ять хвилин.
То що?
Тобі треба лише п'ять хвилин?
О боже.
Ти колись?
Поки ні.
МАГНУМ
Пробач. Будь ласка.
Прокинулась.
Давно ти сидиш тут і нігті гризеш?
Зробив тобі м'ятний чай.
Гаразд.
Твій член таки виріс, відколи
я залишила тебе без штанів у восьмому.
Пам'ятаєш?
Пані Ліверпуль так злилась.
Мене навіть відсторонили.
Ніч була не супер,
та не всі можуть скакати, як Нікі Мінаж,
з першого разу, так?
Що з тобою?
Що з тобою? Мені піти?
Бляха.
- Я облажався. - О боже.
Ліл, слухай.
Я не хочу ніяких змін.
Не варто було цього робити. Я накосячив.
Щось навіяло. Я не хотів цього робити.
- Щось навіяло? - Ти знаєш, про що я.
Ти просто багато для мене означаєш.
- Ти моя подруга. - Подруга?
А я б це дружбою не назвала, Вінсе!
Ось тому я й мовчав завжди про це.
- Про що? - Про твої почуття до мене, Ліл.
І що, ти обрав мовчати вісім років?
Ні, Ліл. Ти моя найкраща подруга.
Це маячня, Вінсе!
Це маячня.
Я ж знаю, що ти до мене щось відчуваєш.
Ліл.
Я просто не відчуваю...
Вінсе.
Ти моя найкраща подруга.
- Це не... - Як справи?
- Вінс, коханець. - Так...
- Можемо поговорити? - Відійди.
Давай, ворушися.
- Відійди! - Гаразд.
Знаєш що? Може, я не Нікі Мінаж,
але й ти не Супер-Майк.
Ліл, зачекай. Зупинись, Ліл.
Ліл, чекай.
Я скажу вам. Знаєте, жінкам промивають мізки,
з раннього віку. Чому?
Цими казками.
Казочки: знайди принца, ти ж принцеса.
Але твій принц ніколи не буде ідеальним.
Може, він зміниться.
Ви не вірите? Красуня й чудовисько.
Вона закохалась у чудовисько.
Нічого, що в нього горб на спині, з рота смердить?
У нього один зуб. «Раптом з нього щось буде».
Час мені жити по-своєму.
І не попадатись на цю казкову маячню.
Дівчата, ви зі мною?
КОМІКИ ВІДКРИТИЙ МІКРОФОН
Пробачте.
Та в сраку!
Давай.
Нахрін.
Привіт. Мене звуть Ліл Паркер.
Я просто...
Та нахрін.
«Та нахрін». Ось що я собі сказала,
десь десять хвилин тому на вулиці,
перш ніж зайти сюди.
Я ніколи цього раніше не робила.
Пробачте, якщо у вас перше побачення.
Другого точно не буде.
Дякую. Дякую за випивку.
Наллєте їм ще за рахунок закладу?
А тепер підніміть руки.
Ті, кому з вас з корінням
виривали серце,
причому через задній прохід...
причому це робив ваш єдиний найкращий друг,
одразу після того, як ви переспали?
І це ще й був ваш перший раз.
Так. Я збираюся зіпсувати вам вечір.
Чому ви не смієтесь?
Я мав бути з дівчиною, а вона не прийшла.
- А у вас потім які плани? - А у вас?
СПІЛКА КОМІКІВ НЬЮ-ЙОРКА
Так!
ДВА РОКИ ПО ТОМУ
Бруклін на базі!
Хто з вас, коли побачив моє ім'я на вулиці,
подумав, що я реперка?
Це все ім'я «Ліл». Типу, Ліл Паркер.
Хоча я можу бути реперкою.
Ну, знаєте...
Хочеш ти цю...
Знаєте?
Та ну вас нахрін. Ви всі сексисти.
Якби я була чуваком, я б тут така:
«Ти хочеш цю сучку...»
А ви такі всі: «Так!»
І підскочили б.
Не грайтеся зі мною. Я вас знаю.
І я така: «Мені треба на Верхній Іст-Сайд,
бо моя піхва в депресії».
І я б підняла ногу. Гері, тримай ногу.
Дай мені це.
Тримай другу ногу.
Не хвилюйся, я поверну тебе дружині.
Тож я в кабінеті,
а пані поки не чіпає нижні губи... нижні...
- Статеві губи? - Ага.
Як там, Гері?
Статеві губи!
Гері, якщо ти мене впустиш, я тебе засуджу.
Так!
Поаплодуємо Гері!
- Бляха! - Ага!
- Привіт. - Ти...
- Боже. - Дякую. Привіт.
Ти просто неперевершена, Ліл.
Правда ж?
Так, вона неймовірна.
І завжди була, Вінсе.
Ліл, я піду візьму собі випити.
Велика сестра стежить.
Ніяково.
- Дуже дякую. - Дякую.
Дякую. Бувай.
Що ж, це такий сюрприз.
Ага.
Я займаюсь цим десь рік.
Так. Мені це подобається, тож...
Я просто подивлюсь, до чого це все приведе.
А що дивитись? Ти запалюєш.
- Так. - Я тобою пишаюсь.
А в тебе як справи? Ми ж сто років не бачились.
Ага.
Дуже дякую.
- Дуже круто. - Дякую.
Нічого. Я розумію.
Так, я тут повернувся на пару тижнів.
А потім — на інший континент.
- Серйозно? - Так. У Прагу.
- У Прагу? - Ага.
Модне навчання за кордоном.
Буду навчати дітей і кататись Європою.
Вітаю, Вінсе, бляха. Це круто.
- Гарна робота. Ти молодець. - Дякую. Бувай.
Я сумую за тобою, Огайо.
Я сумую за нами.
Може, ми...
Хочеш...
Ага.
- Знаєш, що найтупіше? - Що?
- Ти й сестрі сказала мене заблокувати. - Так.
- І вона досі тебе ненавидить. - Чорт.
Так, це правда.
Слухай, Ліл.
- Я ніколи не хотів образити... - Вінсе.
Я знаю.
Все нормально.
Ага.
Гаразд.
Здається, це пішло на користь нам обом.
- Так? - Що ми не зустрічалися.
Ага.
У мене з'явився шанс подорослішати,
знайти свій шлях.
Хоча мене це бісило.
Боже.
Це божевілля, я знову поряд з тобою,
а за три тижні мені їхати.
Тоді
ми ще три тижні можемо побути кращими друзями.
- Агов. - То що, ти за?
Так, я за.
А це що? Хто це зробив?
- В сенсі? - Ага. Давай, кажи.
- Дивись. - А це хто зробив?
Це називається стиль, тямиш?
- Так. - Подивись.
- Ти шикарно виглядаєш. - Дякую.
- Дуже круто. - Дякую.
Коли я була маленька, я мріяла все своє життя провести
поряд з Вінсентом Ді Наварезом.
І якщо так подумати, ця мрія здійснилась.