Temps era temps, en una terra no gaire llunyana,
els reis creien que Déu els concedia
el dret de governar Anglaterra com els donés la gana.
Ja coneixeu l'Enric VIII, el rei Tudor pèl-roig.
Tractava les esposes com clínex: un ús i fora.
Divorciada, decapitada, morta, divorciada, decapitada, supervivent.
El successor al tron era el seu fill Edward.
Ai, Déu meu.
Quan va morir, s'esperava que la corona
fos per les germanastres, Mary o Elizabeth,
però no va anar així i el xoc va ser espectacular.
La corona va ser per la Lady Jane Grey.
Rebel intel·lectual, una mica torrapebrots
i peó polític de la seva família amb ambicions de noblesa,
la casaren sense consentiment i la coronaren contra la seva voluntat.
I nou dies més tard, la titllaren de traïdora
i patapuf!
Adeu al cap.
La Jane hauria pogut ser la líder que Anglaterra necessitava,
però la història la recorda com la donzella en perill per antonomàsia.
A prendre pel sac.
I si la història anés diferent?
No facis mai res que no vulguis fer.
Però ho vull fer, Lady Jane.
En aquest cas, si té el membre pustulós…
-No te'l tiris. -Sàvies paraules, Susannah.
Aquest ungüent et calmarà la picor.
Que en sou, de llesta!
Oi que és llesta?
Quan tindré la figa llesta per fornicar?
D'aquí un mes.
No puc abstenir-me'n un mes. Tu podries?
Jo no podria. La Jane no ho entén.
És una dama, es reserva per al matrimoni.
Em reservo per a mi mateixa.
De fet, no em casaré.
Això, riu-te de la persona que t'està guarint la vagina.
Però com viureu?
Què fareu? Què dirà la vostra mare?
No ho sap.
M'és igual el que digui. Tinc plans ambiciosos.
Va, explica-l'hi.
Escric el primer compendi mundial integral
sobre herbes medicinals angleses.
-Herbes? -Herbes.
Herbes.
Amb dibuixos per a qui no sàpiga llegir.
El penso publicar i vendre.
Potser aconseguiré prou diners per viure sola.
On coi és la Calendula officinalis?
-Jane. -Aquí.
Ve el duc de Leicester.
Ostres, era avui?
Em va demanar flors.
Dos cops al dia!
Mira, Jane.
El nou cuidador dels cavalls, en Lush.
M'ensenya a cavalcar.
Les has mastegat?
-Calla, Margaret. -Són precioses.
Calla.
Calleu totes. I somrieu. Guanyeu-vos el pa.
Quan el pare de la Jane va morir sense successor masculí,
el seu besoncle segon,
el duc de Leicester, ho va heretar tot,
deixant la vídua Grey i les seves filles
a mercè de la caritat d'en Leicester per poder sobreviure.
Els carrers de Londres plens a vessar. Un penjat a Chepstow.
Quina ràbia.
-Els hauríem de cremar tots. -Margaret.
Hi estic d'acord, nineta.
Les Lleis Divisòries decreten mort per a les amenaces etianes,
però no diuen res del mètode.
I la interpretació és enemiga de l'eficiència.
Com has crescut!
Beneïda siguis, nena.
Quan somrius, estàs més maca.
Ah, sí?
Vostra mercè, teniu el…
Així la gota em fa menys mal.
Les cireres també van bé. He llegit…
Has llegit? Un llibre?
A les meves esposes no els ho permetia. Totes van morir al part.
Els fruits de les meves entranyes surten grans.
Mai els vaig permetre llegir, ni tan sols tenir cap llibre.
Per què ens havies de molestar amb tanta educació?
Les dones ruques són avorrides.
I els homes rucs?
Què passa?
No res, vostra mercè.
Leicester, digueu-me: teniu confirmació?
La tinc, efectivament.
Jane, reina bonica,
t'hem reservat
l'honor més emocionant que es pot atorgar a una jove aristòcrata.
El teu casament.
Merda.
El meu casament?
Quanta modèstia. Pensar que moriries com una miserable…
Calleu!
-Perdó? -Això, disculpeu-vos!
No teniu idea de res.
No estic més maca si somric
i no seré una miserable. Estic...
Aclaparada per tan bones notícies.
Acompanyo la Jane a la seva cambra. Vinga.
Perdoneu-la.
Tanoca.
Com goses comerciar amb la meva vida?
Tu m'hi has obligat.
No em vull casar!
Prou de parlar del que no vols.
No vols parlar de pretendents, ni de caçar, ni de ballar.
No vols fer res excepte xafardejar amb la criada
i jugar amb les maleïdes herbes i llibres.
Lord Guildford Dudley serà el teu marit.
Guildford Dudley?
En Guildford Dudley?
He sentit a parlar d'ell. Diuen que és malvat.
Beu, es baralla, aposta, surt amb dones de dubtosa reputació…
És l'últim home amb qui em casaria.
Jane, aquest casament ens protegirà.
En Leicester aviat es cansarà de donar-nos caritat.
No tinc cap intenció de canviar casa meva per un casinyot a Croydon.
Ton pare no va deixar res.
La nostra sang és la nostra riquesa.
I ets cosina veritiana pura del rei.
Els Dudley faran el que sigui pel poder
i són molt, molt i molt rics.
Meuca mercenària.
Ja no funcionem així.
D'aquí tres dies, seràs casada.
Faré tot el que pugui per fugir del matrimoni.
Jane, no hi pots fer res.
El meu llibre. On és el meu llibre?
Què has fet?
L'he llençat al foc.
A la vida de tothom arriba un punt
en què t'adones que no pots suportar
ni un instant més les bajanades de ta mare.
Digue'm què t'agrada.
Així vas bé.
No.
Ara.
Marxem.
M'ho estava passant bé.
Què dius?
Que marxem. Ara mateix.
Anirem cap al nord, on no ens coneguin.
Jo faig remeis i tu els vens.
-Ets boja? -Sempre he viscut engabiada.
Si em caso, continuaré igual. Això sí que és de bojos.
-No saps com és… -Sembles…
Ma mare.
Hem d'anar de pressa.
És perillós. Pels etians, la Bandada… Es parla d'una guerra civil.
T'ho creus, tot això?
Has vist mai un etià, tu?
I tu què saps? No surts de casa.
Jane, quan era petita…
Et van repudiar.
Ja ho sé, hi havia un home…
No és això… No és segur.
Ho estaré més que amb ma mare, que em vol vendre.
Vull ser la propietària de la meva vida, per sempre.
-Jane… -Doncs queda't.
Ho faré sola.
Et mataran.
Necessitem diners.
T'agrada?
La meva dolça mare dorm com un soc.
Anirem a Marlow pel camí,
agafarem la barcassa del riu i començarem a viure.
Jane.
Què?
Has sentit això?
Corre!
De pressa!
-Va! -Ja vinc.
Va.
Alto! Són aquí!
Aquesta lladre m'ha robat l'anell i m'ha segrestat la filla.
No és cert. Deixeu-la anar! Això és cosa meva.
Deixa'm anar, malparit!
No és cosa teva. Ho entens?
L'he obligada a venir!
La penjaran per haver robat.
Si no mor abans a la presó.
Jane, perdona'm.
Etiana.
És que no saps el càstig que comporta amagar un etià?
No en tenia ni idea.
Llavors és que ets ruca. Cap a casa!
LA LADY JANE
Un falcó. Sí, la Susannah és un falcó.
¿He comentat que en aquest món
hi ha persones que es poden convertir en animals?
Es diuen etians.
Tots els altres, com ara la Jane, són veritians.
La Jane sabia que els etians existien,
però no s'imaginava que la seva criada i amiga ho fos.
A la Jane li havien explicat que els etians eren enviats
de Satanàs per destruir els veritians.
MALEDICCIÓ DE SATANÀS
Bajanades, òbviament.
Els etians no escullen quin animal ser,
però poden canviar de forma sempre que volen.
L'etianisme se salta generacions i va apareixent de tant en tant,
durant la pubertat, en un moment intens.
ANIMAL PER SEMPRE
Un dia estàs discutint amb ta germana
i de sobte… pum! Ets un teixó.
Ho ets des que neixes,
igual que ets esquerrà o tens els ulls d'un color determinat.
Durant dècades, els etians han estat perseguits.
El rei Enric, imbècil com era,
els va expulsar al bosc,
on han de caçar, pidolar o robar per sobreviure.
ETIANS DESTERRATS
La Jane es preguntava com devia ser un etià,
però no n'havia conegut cap.
Sabem que la vida real pot ser una bona tocada de nassos.
Està emmurriada la Jane?
La mama té raó, la Jane és difícil.
Quina novetat que et posis de part seva.
No s'hi val. No estava llesta. Tinc una idea.
Fem la immersió a tots els criats per saber si són etians.
La immersió?
I, si tots els criats moren, qui et farà el menjar?
Entoma això!
Estàs bé, Margaret?
-T'ho has cregut. -Sang falsa?
D'això se'n diu fer trampa.
D'això se'n diu guanyar.
On vas?
On va?
A Londres. A planificar el teu casament!
Ei! Segueix aquella gavarra.
Lady Frances.
Lord Dudley.
I Lady Jane?
No esperava… la meva futura nora. Benvingudes!
Com podeu veure, estem instal·lant tapissos nous per a la boda,
venen directes de Florència.
Porc estofat, pastís de gall dindi, gelatina
i el meu preferit: dofí al forn.
Nyam!
Ara, els músics.
-Que me'n dieu, dels francesos? -Tebis.
Sé que són uns animalistes fastigosos, però la música…
Estic encantat de coneixe't, per fi.
Tothom diu que ets molt llesta.
Ma mare es penedeix d'haver-me educat.
-Quina… -És broma.
El meu cosí, el rei Edward, i jo compartíem tutors.
És un vell amic.
Els reis no tenen amics.
Tenen serfs i consellers, com moi.
Vull conèixer el vostre fill.
En Guildford no hi és. Està ocupat fent coses.
"Coses"?
Bevent i/o barallant-se?
Indisposat amb una dona de mala reputació? Ja conec les seves…
Els nervis.
Ho entenc, és un dia molt important.
El meu altre fill, l'Stan, també s'ha promès.
Amb una princesa bavaresa.
-De debò? -Sí.
-És molt rica? -Està folrada.
El casament s'ha posposat per un terrible brot de pesta.
Al meu fill li he dit:
"Si sobreviu a la pesta, sobreviurà al matrimoni."
De fet…
Hem de negociar el contracte.
Vull dir una cosa abans.
Més?
És clar, bonica.
No em vull casar.
A ningú no li importa el que tu vulguis.
Quan compres un tapís, no el compres per a tu,
sinó per als teus descendents.
Senyor, una mica plata.
Un moment, voleu una monedeta?
Que no la voleu? Vinga, més alt.
Va, salteu més amunt!
Marrec del dimoni!
Pareu! Pareu ara mateix!
Com goseu fer-li mal?
M'ha pegat ell.
He vist com us en rèieu.
Pobrissó, estàs bé?
Això no és res.
Les monedes.
No.
Doneu-les-hi!
Com maneu, milady.
Vaja.
De debò?
Així veurà els perills de pidolar.
Maleït siguis, miserable.
Aneu amb compte. Tenen puces.
Qui és aquest home?
El fill del Lord Dudley. És un roí.
Aquest és en Guildford Dudley?
La Jane sap que ni de conya es pot casar amb aquest tros d'imbècil.
La Jane necessita un miracle.
I els miracles només els fan els sants…
…i els reis.
El rei Edward va ascendir al tron amb nou anys,
després que son pare, el rei Enric, estirés la pota reial.
L'Edward va passar de viure despreocupadament
i jugar amb la seva cosina Jane
a haver de sentir com uns consellers manaires
li deien com portar el seu propi regne.
Tres, dos, un.
A més, però no només,
havia de llegir proclames contraetianes amb un estil molt pobre.
Hi ha cap problema, majestat?
Cavallers…
m'agradaria poder ser al vostre costat
i que em diguéssiu "amic".
Està improvisant.
En efecte.
Porteu la cadira.
No viuré mai un combat
ni la fraternitat en la lluita,
però us puc oferir el meu respecte infinit
i la meva gratitud pel vostre valor i valentia.
Per garantir al nostre poble
que sempre estaran segurs a Anglaterra!
Majestat.
Si us plau.
Espereu que hagi marxat tothom.
Qui eren els nous soldats?
Us ho vaig dir.
Una força d'elit per protegir-vos de l'amenaça etiana de la nostra terra.
Primer punt del dia…
Algunes bèsties es van colar a Grimsby.
De la Bandada.
Sí, sí.
L'anomenada Resistència Etiana.
Animals cruels.
Clarament, violaven la Llei Divisòria.
"Cap etià no pot entrar a ciutats, pobles
"ni propietats veritianes, sota pena de mort."
-Sentència de mort? -És la llei.
Però em vau dir que al bosc hi tenien molt de menjar.
Per què entren a Grimsby?
No m'ho explico. Heu estat mai a Grimsby?
No els mateu. Torneu-los al bosc o on sigui.
Ha vingut la meva cosina, Lady Jane Grey.
Podeu retirar-vos. Tots. Fora.
Majestat.
Prou.
Com et trobes? Com va el refredat?
Bé. Fatal. Però estic bé.
Saluda la meva nova gosseta. Es diu Petúnia.
Hola, Petúnia.
És molt lleial. No em perd mai de vista.
És preciosa.
Janeta, com estan les teves germanes?
La Margaret encara maltracta papallones?
Sortim fora?
Tinc molt males notícies.
Ma mare m'obliga a casar-me. Hi pots intervenir?
Jane, ja ho he aprovat.
Per què?
Com ho has pogut fer sense el meu consentiment?
Sigues lògica. Tens l'obligació de protegir la teva família.
Jo no em vull casar.
I creus que jo volia això?
Tenim el paper marcat des que naixem. El destí està escrit.
Què pots fer, si no?
No vull ser una esposa ni propietat d'un home…
I jo no vull ser un rei moribund.
No t'estàs morint!
T'estàs morint?
Tinc la dolentia.
Ningú no se n'ha curat.
El regne és un caos.
-Faig el que puc, però em queda poc. -No.
No diguis això.
Això és el món real.
On els reis moren i les dones nobles es casen.
I, parlant del paio en qüestió,
no deu ser tan dolent.
Son pare és conseller meu.
El faràs ser millor, com vas fer amb mi.
La qüestió és si jo necessitava ser millor.
Sempre m'ha semblat que el matrimoni és una cosa bona.
Un company, un amic.
Algú que et faci riure i et digui que no estàs sol.
Pensava que només em casaria si jo podia triar l'home.
Janeta… Això és una bajanada.
La princesa Mary i la princesa Elizabeth, o Bess,
són la descendència descartada de dues de les esposes del rei Enric.
El seu germà Edward és més petit,
però té prioritat al tron, perquè…
-Afanya't, Bess. -Bé, perquè té penis.
Alteses reials.
I el nostre germà?
Als jardins, passejant amb la Lady Jane Grey.
La Lady Jane Grey?
Germanes!
Majestat!
Eduardet! Seymour, pastís.
Fas mala cara!
Crec que faig massa bona cara.
Hola, germà. Cosina Jane.
Alteses, és un plaer.
Dolça Bess, la Jane i jo estàvem…
Pastís de mores!
El teu preferit.
Gràcies, Mary.
Pobre germanet! La dolentia és una forma de morir horrible.
Tusses fins a treure els pulmons per la boca.
Edward?
Germà…
Majestat?
Edward!
Jane!
No pot respirar. És la dolentia!
Guàrdies, aviseu el Dr. Butts!
Necessitem pulmonària. Sabeu quina és?
La flor lila que hi ha allà.
Mira'm.
De pressa!
Mastega-la.
Respira.
-La Jane ha salvat la vida del rei. -Li ha salvat la vida.
Soc aquí!
Dr. Butts.
Ja vinc.
Ja soc aquí.
Un altre atac. Ai, mare, m'he deixat els fòrceps.
Potser preferireu no mirar. Cap a dins…
Que emocionant, oi?
"Emocionant"? No puc deixar l'Edward així.
Podeu comprovar que el metge tingui ènula? Una herba.
Sa majestat disposa dels millors tractaments mèdics. Bon vent.
Us puc fer un suggeriment, altesa?
Te de gat bullit amb orina.
Orina d'ancià, a poder ser.
-Perfecte. -Res de te de gatet, gràcies.
Majestat, me n'acabo d'assabentar…
-Per fi apareix. -On és la Jane?
L'he enviada a casa.
Crec que és hora que designeu successor.
Ho sé.
No tinc por a la mort.
No és cert, li tinc pànic.
Teniu la fortalesa de mil lleons.
Majestat, com a Lord Protector, em correspon confirmar-vos
que la vostra germana gran, la Mary, és la legítima hereva del tron
i l'única opció per protegir el regne
de les hordes de bèsties satàniques.
Cal ser tan dramàtic?
Tot el regne hi està d'acord.
Jo no hi estic d'acord.
Parem un moment i pensem-hi bé.
A veure, la Catherine, la mare de la princesa Mary,
primer es va casar amb el germà del vostre pare, l'Arthur,
l'hereu aparent. Recordeu tot el rotllo?
Quan l'Artie va morir,
ella va negar la consumació
per poder ser declarada virgo intacta,
obtenir l'anul·lació i casar-se.
Però a qui pretenia enganyar? Espanyols!
I, tanmateix, el Henry es va divorciar de la Catherine,
o sigui que la petició de la Mary no sé ni si és legal.
És ben bé una bastarda.
I què me'n dieu, de la princesa Bess?
La seva mare era etiana. Mai no l'acceptarien.
Teniu tota la raó, Seymour.
I si hi hagués algú altre?
Algú amb un llinatge reial directe.
Algú compromès amb un veritià d'alt llinatge.
Algú que pogués, per exemple,
portar la corona fins que s'engendri un fill.
La Lady Jane.
La Lady Jane Grey? La vostra cosina?
Una idea meravellosa.
La Jane, reina? És una idea pèssima.
La idea de l'altesa reial és dolenta?
És una noia. Les noies no poden regnar.
Pot regnar, amb ajuda,
fins que el seu fill pugui ser rei.
Ves quina coincidència. El promès de la Jane és el vostre fill.
El futur rei seria el seu net.
Alça, no hi havia caigut.
Reina Jane… És absurd.
-Sona bé, oi? -Prou de discutir.
He pres una decisió.
Guardeu el testament a la cancelleria.
Només l'heu d'obrir en cas que jo mori.
Mai abans.
Tardareu gaire més?
Puc tornar a cavall. Visc a prop.
Lord Seymour no ho aprovaria, milady.
De ben segur que no aprovaria que em morís de fred.
I el meu cosí, el rei, tampoc.
Dudley, escurçó, mala pècora!
Una serp i una ovella?
Això de la successió.
Jo m'inclino davant els desitjos del rei.
Que se us emportin els dimonis!
Us heu de calmar. Tanta ira és dolenta per a la salut.
No puc.
Respireu, estimat.
Esperem que nomeni la legítima hereva, la princesa Mary.
Si nomena la Lady Jane,
no em faig responsable del que passi.
És clar que no en sereu responsable.
Sereu prescindible totalment.
Si em disculpeu, he d'organitzar un casament.
Lord Seymour.
Dona'm això.
Seymour, ja he pres una decisió. Necessito descansar.
Majestat, heu de menjar una mica.
Pastís de la princesa Mary. És un encant, oi?
Com us cuida…
Guàrdies, porteu aquesta bèstia a la gossera i mateu-la.
-No! -Esteu feble de cos i ment.
Això s'ha de destruir.
Serà tot un plaer fer-ho jo mateix.
No toqueu el meu gos.
Retireu-vos.
Per primer cop en tota la seva vida,
ningú no sap on és la Jane.
Està sola i és lliure.
Per fi, pot escapar. Cap al nord. Descobrir…
No, crear el seu destí.
Un moment, què és allò?
Guàrdies! Una partida de cerca enviada pel rei Edward
i/o per la pesada de sa mare per trobar-la.
Però com diuen els clàssics: "Un altre dia serà, Satanàs."
La Jane ha de trobar un amagatall.
Una cabana de llenyataire o una bona paca de palla,
un lloc on no se'ls acudiria buscar.
-Va! Vinga! -He guanyat!
-Has fet trampa, cretina. -Mentida, tros de ruc.
-Que et bombin. -No…
Us fa res?
Els torcebraços són un art antic.
El guanyador ha de ser humil i el perdedor, elegant.
Que et donin pel cul.
Això, fes-te fotre!
Doncs a que em fotin vaig.
Ara t'esbudellarem.
Amb què?
Busqueu això?
Ara que tinc la vostra atenció, us puc torturar amb un poema?
-No. -Massa tard.
A una taverna he vingut a morir.
-On no em falti vi quan m'arribi… -…la fi!
Gràcies! Beveu! Si us plau. Vinga.
Un petit incís per informar els espectadors
que l'amor a primera vista no existeix.
Però… i el desig a primera vista?
Sí. Sense cap mena de dubte.
Veniu sovint per aquí?
La Jane va ser la primera persona a utilitzar aquesta frase.
I, dos segons més tard, la primera a penedir-se'n.
Mare meva!
Vaja.
Això responeu?
Podeu recitar l'Arxipoeta sobre una taula, però no us podeu disculpar?
He dit "vaja".
No heu pronunciat bé vina.
On vau aprendre llatí? En una cuneta?
Llatí en una cuneta?
-No és això. -I què és?
Llatí mediocre i males formes a taula.
Som a taula ara? No.
Que no és això.
Us han dit mai que sou una pedant insofrible?
Al meu món, la pedanteria és una virtut.
Al meu, ho és la bondat.
La bondat és de submisos.
La bondat és dels bondadosos.
Sou l'home més groller que he vist.
La nit és jove. Trieu i remeneu.
És el que penso fer.
-Bona nit. -Espereu.
Qui sou?
I vós?
Perdó.
No, no.
No podeu entrar aquí.
Només una copa, company.
No vull problemes.
T'ho està demanant bé.
Res de problemes. Et dono la meva paraula.
He dit que no. Fora.
Per què els fa fora?
Bon vespre!
-Veniu amb mi. -Sí, home!
Què?
Merda!
He dit que bon vespre, bona gent.
Sabem de bones fonts
que certa bèstia podria ser per aquí.
Es fa dir Archer.
El busquen per robar, provocar incendis, per sedició…
Sedició és nova.
Faig el que puc.
Perseguir escòria em fa venir set.
O apareix o us submergirem a tots, d'un en un.
Com ho veus? Som-hi?
A prendre pel cul.
Deixeu-los en pau, esbirros de pacotilla.
Jo soc l'Archer.
Doncs tu vens amb mi.
Va, marxem.
De pressa!
Mateu-lo!
Per aquí podem sortir.
Mateu el coi d'os!
Quina bogeria! No sabia que el món era així.
No heu vist mai un os en un bar?
Atrapeu-los tots!
Ei.
Venen més guàrdies!
Archer, són aquí!
Sortim d'aquí, ja!
Susannah! Susannah?
Vine, Susannah!
Última oportunitat. Veniu amb mi.
No.
-Què hi fas, aquí? -I tu?
Va, Susannah! Marxem!
-Em sap greu. -A mi també.
Què tenim aquí? Bèstia o criada?
-Criada. -Una criada amb calçons?
-No ho crec… -Corre!
Ajudeu la progènie de Satanàs? Això vol dir exili.
L'exili em sembla bé.
I què us sembla la immersió?
Emporteu-vos-la!
Anguiles.
Que bo.
Les tastem?
Majestat.
-Una etiana! -Calleu i escolteu-me.
M'ha enviat la besàvia.
Mentida! La meva besàvia és morta. Guàrdies!
I qui m'ha donat això, doncs?
La creu de Bietso.
Era a la tomba.
No hi havia tomba. És viva.
M'ha enviat perquè sospitava que no teniu la dolentia.
I tenia raó.
Us estan enverinant.
El menjar en fa olor.
Ja, ho heu d'assimilar.
No, de fet, té molt de sentit.
Marxem amb ella, ara.
Qui m'està enverinant?
No ho sé, però ens n'hem d'anar.
Per cert, teniu roba per a mi?
Normalment no ens quedem tan nus,
però jo…
És una llarga història. Ja us l'explicaré.
Allà hi ha una bata.
Gràcies.
L'Edward acaba de tenir dues grans revelacions.
Una: la noia-gossa diu la veritat.
I dues: les dones no li interessen en sentit romàntic.
Es pensava que les noies sense roba eren com els homes.
Recordem que l'Edward no ha sortit gaire del palau.
Ara, us vestiu i fotem el camp ràpidament.
-Jo no vaig enlloc amb tu. -Per què no?
Fa cinc minuts, eres una gossa.
Jo soc el rei i algú em vol matar.
He de trobar qui és i castigar-lo.
-Però… -He dit.
La iaia s'empiparà.
Endavant.
Que no teniu gana?
No, ho pots retirar.
Estimada Petúnia, crec que m'has salvat la vida.
Bona nit, majestat.
Què fa el meu germanet?
Està dèbil com la virtut d'un sicilià.
-I el testament de successió… -Fet.
No obstant…
"No obstant"?
Ha passat res?
-No. -Què ha passat?
No res.
Vós sou l'elecció òbvia, bonica meva.
Tot el regne us vol com a hereva única.
Seré reina
i faré fora d'Anglaterra totes les bèsties de Satanàs,
i no hi haurà sorpreses desagradables.
No! És la veritat!
Sí, una immersió.
Un tipus de tortura que obliga els presumptes etians a canviar…
o morir.
Molt bé! Següent!
Què me'n dius?
Com?
Els ha ajudat, deu ser etiana també.
No soc cap etiana.
Jo no… No sabeu…
No! No! Si us plau!
No canviaré! M'ofegaré!
Em feu mal.
D'això es tracta.
Pareu!
Aquesta és la Lady Jane Grey,
la cosina de sa majestat el rei Edward,
i us ordeno que la deixeu en pau immediatament.
Faré que els assotin fins a la mort.
És la manera peculiar que té la Frances de dir "t'estimo".
Mare, el casament.
Si us plau…
Si us plau, no m'hi facis casar.
Només ho diré un cop.
Si no et cases amb en Guildford Dudley demà,
em veuré obligada a casar la teva germana Katherine
amb el duc de Leicester. I amb el seu dit.
No et crec.
Posa'm a prova.
Tant de bo la Jane pogués trobar la manera d'evitar aquest casament.
Però només podia pensar en la taverna
i en aquell home tan misteriós com exasperant.
No passar prou temps a les tavernes amb homes misteriosos i exasperants
era una de les grans injustícies de la vida de la Jane.
A partir d'ara, tota la seva vida seria una injustícia.
Casament, maternitat, mort.
En successió ràpida, si fem cas a les estadístiques.
Mor, gatet, mor. Suplica que no et mati!
Margaret, fora!
Als criats no els agrada que ho taquis tot amb sang falsa.
Espera, vine! Margaret, vine.
Que en vulguin menys.
El que volies.
Què?
Farà el fet.
Ves per on! El vip de les tavernes. El cercador de problemes.
Fill del Lord Dudley. I objecte de desig de la Lady Jane Grey.
Us presento el futur marit de la Jane,
en Lord Guildford Dudley.
Estimats germans, estem reunits avui aquí
per presenciar la unió de Lady Jane Grey
i Lord Guildford Dudley
en la sagrada benedicció del matrimoni.
Lord Guildford Dudley…
Sí?
Jo, Guildford, et prenc a tu, Jane,
com a…
Com a…
legítima esposa.
T'estimaré i respectaré tota la vida,
i prometo ser-te fidel.
Lady Jane Grey.
Jo, Jane…
Tens una mica…
Una cosa.
Una mica…
-Jane! -És la dolentia!
Vaja, vaja, quants temes oberts.
AQUESTA TEMPORADA
La Jane es casarà amb en Guildford Dudley?
El rei Edward serà assassinat per la seva germana Mary?
Jo seré reina.
La Susannah sobreviurà a l'exili?
Ho sabreu. Aquesta història just acaba de començar.
Explica-m'ho tot.
La Jane, atrapada en un matrimoni insuportable…
Soc el teu marit!
…amb l'home més irritant…
-Necessites una daga. -Això no és una daga.
Això és una daga.
…i atractiu que hagi conegut…
…vivint en un món ple de perills…
Algú m'està enverinant.
…i divisió…
La corona està en joc.
…s'adona que potser no ho sap tot.
Merda.
Quan la vida ja no pot ser més complicada…
Senyora, sa majestat ha mort.
…la Jane és nomenada reina d'Anglaterra.
La monarquia és el més important.
-Cert. -Cert.
Cert.
Ara, al seu voltant hi ha bergants,
traïdors, psicòpates, depravats, ximples…
…assassins…
-Que et moris a gust. -Gràcies.
…i la pitjor de tots: sa mare.
Per mi!
M'encanten les marones.
Us ve de gust un conte èpic d'amor vertader i aventura?
El país vol canviar.
Jo puc sanar Anglaterra.
Sembla que et rendeixes.
No m'he rendit en ma vida.
-Doncs demostra-ho. -Ho faré.
És clar que sí.
Jane!
O marxes ara o moriràs.
A la merda.
Poseu-vos còmodes, gent.
Arriba La Lady Jane.
El regne us espera.
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu: Guillermo Parra