Před dávnými časy v ne tak vzdálené zemi
žila linie králů, kteří věřili, že jim Bůh
svěřil moc vládnout Anglii dle libosti.
Jistě znáte tělnatého, zrzavého krále Jindřicha VIII.
Bral manželky jako kapesníčky.
Zmuchlat a zahodit.
Rozvod, poprava, zemřela. Rozvod, poprava, přežila.
Po něm na trůn nastoupil jeho syn Eduard.
Potěš pánbůh.
Království čekalo, že po Eduardově smrti koruna připadne
jeho nevlastní sestře Marii, případně Alžbětě.
Místo toho ale přišla pořádná jobovka.
Lady Jana Greyová.
Intelektuální rebelka, tak trochu osina v zadku
a politická loutka své ctižádostivé rodiny.
Provdali ji a korunovali proti její vůli,
po devíti krátkých dnech ji označili za zrádkyni
a nakonec, prásk!
Hlavička dolů.
Místo aby se z Jany stala vůdkyně, jakou Anglie potřebovala,
zapsala se do dějin jako dáma v nesnázích non plus ultra.
Do hajzlu s tím.
Co kdyby se to událo jinak?
Nikdy nedělej nic, co sama nechceš.
Ale já to chci, lady Jano.
Jestli má vředovitý úd, pak ti radím...
-Nešoustej s ním. -Moudrá to slova, Zuzano.
Udělala jsem ti na to svrbění mast.
Ty jsi ale šikulka.
No není šikulka?
Kdy bude moje jeskyňka zase zralá na průzkum?
Za pár týdnů.
Tak dlouho to nevydržím. Ty bys to zvládla?
Těžko. Tomu Jana nerozumí.
Je to přece dáma, šetří se na manželství.
Náhodou se šetřím sama pro sebe.
Možná se ani nechci vdát.
Jen se posmívej osobě, která ti ošetřuje vaginu.
Jak bys chtěla žít?
Co bys dělala? Co by říkala tvoje matka?
Lady Frances nic neví.
Její názor je mi putna. Mám větší plány.
Řekni jí to.
Píšu vůbec první úplnou rukověť
anglických léčivých bylin a jejich užití.
-Bylin? -Bylin.
Bylin.
V písmu a kresbách pro ty, kteří neumějí číst.
O LÉČIVECH JANA GREYOVÁ
Chci ji vydat a prodávat.
Třeba si vydělám na skutečný samostatný život.
Kde je sakra Calendula officinalis?
-Jano. -Mám ji.
Je tu vévoda z Leicesteru.
Do pytle, to je dnes?
Měla jsem přinést květiny.
Mazat dvakrát denně.
Hele, Jano.
Nový štolba. Vypadá k světu.
Učí mě na koníčkovi.
To jsi je přežvýkala?
-Sklapni, Markéto. -Jsou krásné.
Sklapni, Kateřino.
Sklapněte všechny, a usmívejte se. Chovejte se náležitě.
Když Janin otec zemřel bez dědice,
vše dostal jeho prastrýc z druhého kolena
vévoda z Leicesteru,
a vdova Greyová se svými dcerami
se tak staly životně závislé na jeho dobrotě.
Na londýnské cestě byly příšerné davy. V Chepstowu byla poprava.
To je ale k vzteku.
-Měli bysme všechny pálit. -Markéto!
Zcela souhlasím, panenko.
Nejnovější zákony segregace ukládají edianským vetřelcům smrt,
ale provedení neurčují.
A výklad je nepřítelem efektivity.
Ty jsi mi ale vyrostla, že?
Bůh ti žehnej, dítě.
Úsměv by ti slušel víc.
Opravdu?
Vaše Milosti, máte...
Pomáhá mi to na dnu.
Na to jsou dobré třešně. Četla jsem...
Tak četla? V knize?
Já svým ženám četbu zakázal. Všechny zemřely při porodu.
Plody mých slabin jsou velmi urostlé.
Všem jsem četbu zakazoval. Nesměly ani vlastnit knihy.
Správně. Proč jsi nás zatěžovala tolika studii, matko?
Protože hloupé ženy jsou nudné.
A co hloupí muži?
Co říkáš?
Ale nic, Vaše Milosti.
Vévodo, povězte. Je to potvrzené?
Ano, vskutku.
Jano, drahá,
zařídili jsme pro tebe
tu největší poctu, jakou si jen může urozená dívka přát.
Sňatek.
No, do háje.
Sňatek?
Ta je skromná. Myslí si, že zemře jako ubohá...
Ticho!
-Prosím? -Za prominutí, doufám.
Ve všem se pletete.
Úsměv mi nesluší
a není mi souzeno být ubohá. Mám být...
Ohromená tak skvělou zprávou.
Odvedu Janu do její komnaty. Tak pojď.
To nic, Vaše Milosti.
Pitomost.
Jak mi můžeš plánovat život s tím kreténem?
Nedalas mi na výběr.
Nechci se vdávat!
Tvůj život už se nebude řídit tím, co nechceš.
Odmítáš se bavit o nápadnících, lovit, tančit,
dělat cokoliv kromě klevetění se služkou
a vrtání se v těch pekelných bylinách a knihách.
Lord Guildford Dudley se stane tvým mužem.
Guildford Dudley?
O tom děvčata u dvora říkají, že je odporný.
Samé pitky, bitky a hazard. Obcuje s ženami pochybné pověsti.
Je tím posledním, koho bych si vzala.
Jano, tvůj sňatek nás ochrání.
Vévoda k nám už dlouho shovívavý nebude.
A já odmítám žít v ubohé chatrči v Croydonu.
Tvůj otec nic nezanechal.
Naše krev je naším jediným jměním.
Jsi čistokrevná Veritka a králova sestřenice.
Dudleyové jsou mocichtiví
a nechutně bohatí.
Ty prodejná mrcho.
Tohle už se nedělá.
Za tři dny se provdáš.
Udělám, co se dá, abych se z toho sňatku vyvlékla.
Jano, nic nezmůžeš.
Moje kniha, kde je?
Co jsi s ní provedla?
Hodila jsem tu zpropadenost do ohně.
NAPSALA JANA
Dřív nebo později každý dospěje do bodu,
kdy si uvědomí, že debilní výmysly své matky
už nesnese ani minutu.
Řekni, co se ti líbí.
Tak třeba tohle.
Ne.
Hned.
Odcházíme.
Já si to fakt užívala.
Cos to říkala?
Odcházíme, a to hned.
Půjdeme na sever, někam, kde nás nikdo nezná.
Budeš prodávat moje mazání.
-Zešílelas? -Celý život jsem vězněná.
Když se vdám, budu vězněná dál jinde.
To je šílenství.
-Jano, nevíš, jaké to tam je. -Mluvíš jako...
Jako moje matka.
Rychle, už bude svítat.
Je to nebezpečné. Edianové, Smečka. Mluví se o občanské válce.
Tomu přece sama nevěříš.
Kdy jsi naposledy viděla Ediana?
Co ty můžeš vědět? Nikam nechodíš.
Jano, když jsem byla malá...
Tvá rodina tě vykopla.
Už jsi to říkala. Šlo o chlapa...
Tak jsem to... Nebudeš v bezpečí.
To nebudu nikdy, když mě chce matka prodat.
Chci mít svůj život jednou provždy ve vlastních rukou.
-Jano... -Tak zůstaň.
Vystačím si sama.
Do týdne budeš mrtvá.
Nemáme peníze.
Co říkáš na tohle?
Má drahá matinka spí jako zabitá.
Vydáme se po cestě do Marlow,
na řece naskočíme na člun a začneme žít.
Hej, Jani.
Co?
Co je to za zvuk?
Utíkej!
Rychle!
-Honem! -Běžím.
Pojď.
Stát! Tady jsou!
To je ta zlodějka, co mi ukradla prsten a unesla dceru!
To ne... Pusťte ji! Byla jsem to já.
Pusť mě, ty ocase!
Tys to nebyla. Rozumíš?
Já ji přinutila!
Tvoji posluhovačku pověsí za krádež.
Pokud ovšem nezemře už ve vězení.
Jano, odpusť.
Edianka!
Copak neznáš trest za ukrývání Edianů?
Nevěděla jsem to o ní.
Pak jsi hlupačka! Běž domů!
MÁ LADY JANA
Jestřáb. Opravdu. Zuzana je jestřáb.
Říkal jsem už, že v tomto světě
se někteří lidé umí proměňovat ve zvíře?
Říká se jim Edianové.
Všichni ostatní, včetně Jany, jsou Veritové.
Jana o Edianech samozřejmě odjakživa ví.
Jen ji nikdy nenapadlo, že by Ediankou mohla být její služebná a kamarádka.
Učila se o Edianech, že jsou to nebezpečné zrůdy,
které vyslal Satan zničit veritský život.
SATANOVA KLETBA
To jsou samozřejmě žvásty.
Edian si svou zvířecí podobu nevybírá,
ale může se proměňovat, jak se mu zlíbí.
Edianství přeskakuje generace a sem tam se u někoho projeví,
většinou v pubertě, ve velkém rozrušení.
JEDNO ZVÍŘE NA CELÝ ŽIVOT
To se tak hádáte se svojí sestrou,
a najednou, prásk! Je z vás jezevec.
Člověk se s tím prostě narodí.
Je to jako s levorukostí nebo barvou očí.
Po desítky let Ediani čelí opovržení, perzekuci a ostrakizaci.
Potom je král Jindřich jako správný trotl
vyhnal do divočiny,
kde museli lovit, žebrat nebo krást, aby přežili.
VYHNÁNÍ EDIANŮ DO DIVOČINY
Janu odjakživa zajímalo, jaké to asi je být Ediankou,
ale ve skutečnosti se nikdy s žádnou nesetkala.
A jak víme, skutečnost je někdy příjemná jako prdel ve sněhu.
Proč je Jana uražená?
Maminka má pravdu. Jana jen trucuje.
Jistěže jsi na její straně.
To není fér. Nebyla jsem připravená. Mám nápad.
Vymáčíme všechno služebnictvo, jestli nejsou Ediani.
Vymáčet?
A kdo tě bude krmit a rozdělávat pro tebe oheň?
Tumáš!
Markéto, co je ti?
Naletěla.
Falešná krev? Ona podváděla.
Říká se „vyhrála“.
Kam se chystáš?
Kam odchází?
Do Londýna za lordem Dudleym. Plánovat tvůj sňatek!
Hej! Za tím člunem.
Lady Frances.
Lorde Dudley.
A lady Jana?
Svou budoucí snachu jsem neočekával. Vítejte!
Jak vidíte, nechali jsme kvůli svatbě dovézt
nové tapiserie přímo z Florencie.
Dušené vepřové, paví koláč, volavka v aspiku
a můj oblíbený pečený delfín.
Mňam!
A teď hudebníci.
-Jak hodnotíte Francouze? -Nevalně.
Já vím. Jsou to špinaví milovníci bestií, ale ty jejich melodie...
Konečně vás poznávám. Musím říct, že jsem okouzlen.
Všude se doslýchám, jak jste bystrá.
Matka mého vzdělání myslím už lituje.
-To je naprostý... -Žertuji.
Můj bratrance král Eduard a já jsme měli stejné učitele.
Je to můj letitý přítel.
Králové nemají přátele.
Mají poddané a rádce, jako jsem já.
Pane, přijela jsem za vaším synem.
Guildford tu bohužel není. Je pryč, má něco na práci.
Na práci?
Pitky? Anebo bitky?
Je se ženou lehkých mravů? Ano, dobře vím o jeho...
Ta nervozita.
Naprosto rozumím. Je to velký den.
Víte, že můj druhý syn Stan se také zasnoubil?
S bavorskou princeznou.
Skutečně?
-Ano. -Je moc bohatá?
Nechutně. Teď tam řádí mor,
takže se svatba odložila.
Jak jsem říkal i jemu,
když přežije mor, přežije i manželství.
Víte...
Musíme projednat manželskou smlouvu.
Chci nejdřív něco říct.
Ještě?
Ale jistě, drahá.
Nechci si vašeho syna vzít.
To nikoho nezajímá.
Mimochodem, tapiserie nekupujete pro sebe,
ale pro své potomky.
Páne, darujte ňáké stříbrňáčke.
Penízků se vám zachtělo? Nuže dobrá.
Vy o ně snad nestojíte. No tak! Výš!
Tak skákejte! Honem...
Ty smrade!
Nechte toho! Dost!
Jak můžete ubližovat dítěti?
Obtěžoval mě.
Provokoval jste ho. Já to viděla.
Chudáčku. Není ti nic?
Je zvyklý.
Dejte mu ty mince.
Ne.
No tak!
Zajisté, má paní.
Jejda!
Vážně?
Dávám mu lekci o žebračení.
Abys zkapal, ty držko!
Opatrně, mají blechy.
Kdo je to?
Syn lorda Dudleyho, imbecil.
To že je Guildford Dudley?
Za takového imbecila se Jana neprovdá ani za zlaté prase.
Potřebuje zázrak.
A zázraky umí dělat jen svatí...
a králové.
Král Eduard nastoupil na trůn v devíti letech,
potom co jeho otec král Jindřich konečně natáhl královské bačkory.
Místo aby žil bezstarostným životem
s milovanou sestřenkou Janou,
musel Eduard poslouchat peskování našeptávačů o tom,
jak má vést vlastní království.
Tři, dva, jedna.
To mimo jiné obnášelo
čtení špatně napsaných prohlášení zaměřených proti Edianům.
Nějaký problém, Vaše Veličenstvo?
Muži,
přál bych si v tento den stát po vašem boku
jako váš přítel.
Vůbec se nedrží scénáře.
Vskutku, lorde Seymoure.
Přivezte křeslo.
Nikdy nepoznám vřavu boje
ani nadšení bratrů ve zbrani.
Mohu vám však nabídnout bezednou úctu
a vděk za vaši odvahu a chrabrost.
Nechť je náš lid
v Anglii navždy v bezpečí!
Vaše Veličenstvo.
Můžeme?
Až všichni odejdou.
Kdo byli ti vojáci na černých koních?
Nepamatujete?
Kingslandská stráž, elitní složka na vaši ochranu
před edianskou pohromou zamořující naše země.
První bod na pořadu dne.
Byly lapeny bestie, jak se snaží proniknout do Grimsby.
Členové Smečky.
Ano, ano.
Takzvaného edianského odboje.
Suroví nelidové.
Jednoznačné porušení zákonů segregace.
„Zákaz vstupu Edianů do veritských měst,
obcí a pozemků pod trestem smrti.“
-„Trest smrti?“ -Jistě, takový je zákon.
Tvrdil jste mi, že v divočině je pro ně jídla dost.
Proč by se vkrádali do Grimsby?
Je to záhada. Byl jste někdy v Grimsby?
Nezabíjejte je. Vraťte je do divočiny nebo tak něco.
Přichází moje sestřenka lady Jana Greyová.
Můžete všichni jít. Ven.
Vaše Veličenstvo.
Přestaň.
Jak se cítíš? Pořád jsi nachlazený?
Dobře. Příšerně, ale to nic, znáš to.
Seznam se s mojí novou fenečkou Petunií.
Ahoj, Petunie.
Je velmi oddaná, maličká. Nespustí mě z očí.
Je rozkošná.
Pověz, Jani. Jak se mají sestry?
Pořád trhá Markéta motýlům křídla?
Projdeme se?
Mám hrozné zprávy.
Matka mě nutí do sňatku. Mohl bys zasáhnout?
Jano, já k tomu dal svolení.
Proč?
Proč jsi něco takového udělal bez mého souhlasu?
Uvažuj. Je tvou povinností ochraňovat rodinu.
Nechci se vdát.
Copak já tenhle život chtěl?
Každý má od narození svou roli, předem stanovený osud.
Co jiného bys vůbec dělala?
Nechci být něčí ženou. Aby mě někdo vlastnil...
A já nechci být král nad hrobem, tak to vidíš.
Přece neumíráš!
Nebo snad ano?
Mám úbytě.
Myslíš, že budu první uzdravený?
Království je v rozkladu.
-Dělám, co můžu, ale brzy tu už nebudu. -Ne.
To neříkej.
Takový je skutečný svět.
Králové umírají. Šlechtičny se vdávají.
A co se týče toho chlapa,
určitě nebude tak zlý.
Jeho otec je jedním z mých rádců.
Stejně jako já se díky tobě rychle polepší.
Jestli já potřeboval polepšit, to je otázka.
Mně se manželství odjakživa spíš zamlouvalo.
Mít partnera, přítele.
Někoho, kdo tě rozesměje a ujistí, že nejsi sama.
Já se chtěla vdát, jen pokud si ženicha vyberu sama.
Jani... To je přece hloupost.
Princezny Marie a Alžběta řečená Bětka
jsou opomenutými potomky Jindřichových dvou nejnešťastnějších manželek.
Jejich bratr Eduard je mladší,
ale v pořadí na trůn byl první,
-protože má... Víte co, penis. -Šup, šup, Bětko.
Vaše královské Výsosti.
Kde je bratr?
Korzuje po zahradách s lady Janou Greyovou.
Lady Greyovou?
Sestřičky!
Veličenstvo!
Edoušku! Seymoure, koláč!
Vypadáš otřesně.
Neřekl bych, že jsem zrovna ohyzda.
Ahoj, bratříčku. Sestřenko Jano.
Vaše Výsosti, těší mě.
Drahá Bětko, s Janou jsme se právě...
Ostružinový koláč!
Tvůj oblíbený.
Děkuji ti, Marie.
Bratříčku ubohý! Tahle nemoc, to je příšerná smrt.
Kašlat a kašlat, až se ukašleš.
Eduarde?
Bratře...
Vaše Veličenstvo?
Eduarde!
Jano!
Nemůže dýchat. To ty úbytě.
Stráže, doktora Buttse!
Potřebuje Pulmonarii. Plicník.
Tu fialovou rostlinu z tamtoho záhonu, prosím!
Koukni na mě.
Rychle!
Rozkousat.
Dýchej.
-Jana zachránila králi život. -Jana zachránila králi život.
Už běžím!
Doktore Buttsi.
Už jsem tu.
Jsem tady.
Další záchvat. Propána! Zapomněl jsem si kleště.
Raději se otočte. Jdu dovnitř.
Bylo to vzrušující, že?
Vzrušující? Nemohu tu Eduarda takhle nechat.
Zjistěte, jestli má váš lékař oman pravý. To je bylina.
Jeho Veličenstvo má ty nejlepší lékaře z celého království. Pa, pa!
Dovolíte-li návrh, Vaše Výsosti.
Vývar z koťat s močí.
Ideálně močí starce.
-Znamenité. -Nic takového, děkuji.
Vaše Veličenstvo, doneslo se mi to až teď.
-To je dost. -Kde je Jana?
Poslal jsem ji domů.
Myslím, že nastal čas jmenovat nástupce.
Já vím.
Nebojím se smrti.
Tak to není, děsím se jí.
Máte sílu tisíce lvů.
Veličenstvo, jakožto lordu protektorovi mi náleží potvrdit,
že trůn právoplatně náleží vaší starší sestře Marii,
která jediná může uchovat království v bezpečí
před běsnící hordou pekelných bestií.
Musíte být tak teatrální?
Celé království je zajedno.
Já nesouhlasím.
Pojďme se nad tím krapet zamyslet.
Kateřina, matka princezny Marie,
si původně vzala vašeho strýce Artura,
právoplatného dědice. Pamatujete tu otřepanou historku?
Když Arty zemřel,
samozřejmě tvrdila, že manželství bylo nenaplněné,
aby se mohla prohlašovat za nedotčenou,
manželství za neplatné a vzít si krále,
ale co si budeme o Španělích namlouvat?
A nehledě na to se Jindřich s Kateřinou rozvedl.
Má tedy Marie vůbec právoplatný nárok?
Přísně vzato je bastard.
Co tedy princezna Bětka?
Její matka byla Edianka. Na to lid nikdy nepřistoupí!
Máte naprostou pravdu, lorde Seymoure.
Co kdyby připadal v úvahu někdo další?
Přímý královský potomek.
Možná zasnoubený s urozeným Veritem.
Božínku, snad i někdo,
kdo by nosil korunu, dokud se mu nenarodí syn.
Lady Jana.
Lady Jana Greyová? Vaše sestřenice?
Znamenitý nápad.
Jana královnou? Příšerný nápad.
Byl to nápad královské Výsosti. Vám se zdá příšerný?
Ale dívka vládnout nemůže.
S naší pomocí by mohla.
Dokud se králem nestane její prvorozený.
Jaká to šťastná náhoda, že Janiným nastávajícím je váš syn.
Králem by se stal jeho vnuk.
Safra, to mě nenapadlo.
Královna Jana. To je absurdní.
-Zní to hezky, že ano? -Dost handrkování.
Už jsem se rozhodl.
Uložte moji závěť u lorda kancléře.
Otevřete ji až po mé smrti,
nikoliv dříve.
Bude to mít ještě dlouhého trvání?
Pojedu na koni. Nemám to tak daleko.
To by lord Seymour neschválil, milostivá.
Zajisté by neschvaloval, abych tu umrzala.
A co teprve můj bratranec král.
Vy svinský hade!
Svině, a k tomu had?
V otázce nástupnictví...
Budu ctít přání krále Eduarda, ať jsou jakákoliv.
K čertu s vámi, lorde Dudley!
Měl byste se zklidnit. Takhle se vztekat je o zdraví.
To nejde!
Dýchejte, člověče.
Doufejme, že jmenuje právoplatnou dědičku princeznu Marii.
Jestliže jmenuje lady Janu,
za to, co bude následovat, neručím.
Jistěže byste za to neručil.
Byl byste již nepotřebný.
Nyní mne omluvte. Musím plánovat svatbu.
Lorde Seymoure.
Dej to sem.
Lorde Seymoure, již jsem se rozhodl. Musím odpočívat.
Vaše Veličenstvo, jíst se musí.
Ostružinový koláč od princezny Marie. Drahoušek, že?
Pořád myslí na vaše zdraví...
Stráže, odveďte toho podvraťáka do psince a zabijte ho.
-Ne! -Máte slabou mysl i tělo.
To psisko musí pryč
a já se o to rád postarám osobně.
Nesahejte na mého psa.
Odchod.
Jana poprvé v životě zažila, jaké to je,
když nikdo neví, kde je jí konec.
Je sama a je svobodná.
Konečně může uprchnout, Odjet na sever, jet vstříc...
Ne, razit cestu svému osudu.
Počkat. Co je to?
Stráže! Pátrací četa, kterou za ní jistě vyslal král Eduard
anebo taky její zpropadená matka.
Ale jak praví klasik: „Dneska ne, Satane!“
Jana potřebuje nějakou skrýš.
Třeba prázdnou lesníkovu chatu,
balík sena, jednoduše místo, kde by ji nikdo nikdy nehledal.
-Zaber! -Vyhrála jsem!
-Podvádíš, dylino! -To teda ne, ty ksindle!
-Neser! -Ty...
Dovolíte?
Umění páky je starodávné.
Vítěz musí být pokorný a poražený důstojný.
Jdi si voprcat bestii, snobe.
Jo, vodprejskni!
Dobrá tedy. Už práskám.
Teď tě vykucháme.
Jo, a čím?
Něco vám chybí?
Teď když mi věnujete pozornost, mám vás potrápit básní?
-Ne. -Pozdě.
Rozhodl jsem se zemřít uvnitř hostince,
-protože tam mám víno vždy... -Po ruce!
Díky! Číš výš! Prosím, jen si dejte.
Nyní by bylo vhodné pro diváka podotknout,
že nic jako láska na první pohled neexistuje.
Ale chtíč na první pohled?
Jo, ten teda rozhodně.
Chodíš sem často?
Jana byla první osobou v historii, která tuhle hlášku použila.
A která toho o dvě sekundy později litovala.
Teda!
Jejda.
To je tvá odpověď?
Dokážeš se postavit na stůl a zarecitovat Archipoetu,
-ale zdvořilou omluvu nezvládneš? -Řekl jsem „jejda“.
Taky jsi řekl „uina“ místo „vina“.
Kde ses učil latinsky? Pod mostem?
Kdo učí latinu pod mostem?
-O to nejde. -Tak o co?
O tvé chabé znalosti latiny a stolování.
Jsme snad u stolu? Ne.
Zase nerozumíš.
Už ti někdo řekl, že jsi nesnesitelná pedantka?
V mém kraji je pedantství ctností.
V mém je přívětivost víc než slovíčka.
Přívětivost je pro tiché.
Přívětivost náleží přívětivým.
Většího nezdvořáka jsem nepoznala.
Noc je mladá. Seznam se.
To taky udělám.
-Hezký večer. -Počkej.
Co jsi zač?
Ty první.
Pardon.
Tohle ne.
Vy sem nesmíte.
Jen se napijeme, kamaráde.
Nechci žádný potíže.
Ptá se tě slušně.
Žádný potíže, máš moje slovo.
Řek jsem ne. Jděte pryč.
Proč je vyhazuje?
Dobrý večer!
-Pojď. -To určitě!
Co?
Do hajzlu!
Povídám, dobrý večer, dobří lidé.
Doneslo se nám z důvěryhodného zdroje,
že tu najdeme jistou bestii.
Říká si Střelec.
Hledaný za loupež, žhářství, pobuřování.
Pobuřování, novinka.
Snažím se.
Z lovu chamradi mi vysychá hrdlo.
Vydejte ho, nebo vás do jednoho zmáčíme.
Co říkáš? Troufneš si?
Jasně, vem to čert.
Koukejte ho pustit, ničemové.
Já jsem Střelec.
Pak půjdeš se mnou.
Tak, a jdeme.
Z cesty!
Zabijte to!
Tyhle dveře vedou ven.
Zabijte toho medvěda!
To je šílenství! Netušila jsem, že se tohle děje.
Tys nikdy neviděla medvěda v hospodě?
Chopte se jich!
Hej!
Hej! Jdou sem další!
Střelče, jsou tady!
Musíme hned pryč!
Zuzano! Zuzano?
Zuzano, dělej!
Poslední šance. Pojď se mnou.
Ne.
-Co tu pohledáváš? -A co ty?
Zuzano, rychle! Jde se!
-Moc mě to mrzí. -Mě taky.
Kohopak to tu máme? Bestie, nebo děvčata?
-Děvčata. -Veritka v kalhotách?
-To se mi... -Běž, Zuzano!
Napomáháš zplozenci Satana? Za to tě pošlou do vyhnanství.
To by se mi i hodilo.
Co tě raději nechat zmáčet?
Odveďte ji!
Úhoři.
Mňamka.
Zobneme si?
Veličenstvo.
-Edianka! -Uklidni se a poslouchej.
Poslala mě tvá prababička.
Lžeš! Moje prababička je mrtvá. Stráže!
Skutečně? A kdo mi pak dal tohle?
Kříž Bietsa.
Byla s ním pohřbena.
Ne, nebyla. Je naživu.
Poslala mě sem, protože se domnívá, že ve skutečnosti úbytěmi netrpíš.
A měla pravdu.
Tráví tě.
Cítím z tvého jídla jed.
Vím, že je to matoucí.
Vlastně se tím mnohé vysvětluje.
Musíme hned za ní.
Ale kdo mě tráví?
To nevím. Musíme tě odsud dostat.
Poslyš, nemáš pro mě něco na sebe?
Obvykle nejsme po proměně úplně hanbatí.
Já jo, protože...
To je na dlouho. Povím ti to jindy.
Tamhle je košile.
Díky.
V tu chvíli si Eduard uvědomil dvě zásadní věci.
Zaprvé, ta psí holčina mluví pravdu.
A zadruhé, ženy ho nepřitahují.
Odjakživa si myslel, že dívky budou svlečené vypadat stejně jako muži.
Nezapomínejme, že Eduard žil velmi odloučeně.
Ještě se obleč ty, a poletíme odsud jak nadrženej do bordelu.
-Nikam s tebou nejdu. -Cože? Proč ne?
Není to ani pět minut, co jsi ještě byla pes.
Já jsem král a někdo se mě snaží zabít.
Přirozeně musím dotyčného najít a ztrestat.
-Ale... -Už jsem řekl.
To se babičce nebude vůbec líbit.
Dále.
Nemáte hlad, Veličenstvo?
Ne. Odneste to.
Má drahá Petunie, zřejmě jsi mi zachránila život.
Vaše Veličenstvo.
Jak je na tom bratříček?
Slabší než sicilská počestnost.
-A jeho nástupnictví... -Vyřízené.
Ovšem...
„Ovšem?“
Stalo se něco?
-Ne. -Co se stalo?
Nic se nestalo.
Jsi jasná volba, laskonko.
Celé království chce jedině tebe jako nástupce.
Stanu se královnou,
očistím Anglii od ďábelských bestií
a nenechám se ničím zaskočit.
Ne! Já vám nelžu!
No ovšem, máčení.
Mučení, které přinutí podezřelého z edianství, aby se proměnil.
Jinak zemře.
Takže, kdo bude další?
Co tahle?
Co?
Pomohla bestii utéct. Třeba k nim patří.
Ne, nejsem Edianka.
Ne, já nejsem...
Ne! Prosím!
Neproměním se, utopíte mě!
To bolí.
Moje milá, o to jde.
Dost!
To je lady Jana Greyová,
sestřenice Jeho Veličenstva krále Eduarda.
Nařizuji vám, abyste ji okamžitě přestali topit.
Nechám je ubičovat k smrti.
Ničeho bližšího k vyznání lásky se od Frances nedočkáte.
Co se svatby týče...
Prosím...
Nenuť mě si ho vzít, matko.
Řeknu to jen jednou.
Pokud si zítra nevezmeš Guildforda Dudleyho,
budu nucena provdat tvoji sestru Kateřinu
za vévodu z Leicesteru. I s tím jeho palcem.
To neuděláš.
Chceš se vsadit?
Kéž by tak Janu napadlo, jak se z toho sňatku vyvléknout.
Ona však pořád musí myslet na ten hostinec
a toho pozoruhodného, byť protivného mládence.
Že nemůže trávit čas v hostincích s pozoruhodnými, byť protivnými mládenci,
bylo jedním z největších bezpráví, jakými Jana trpěla.
Nyní ji čekalo jedno bezpráví za druhým.
Manželství, mateřství, smrt.
A v rychlém sledu, jak napovídají statistiky.
Zhyň, kočičko, zhyň! Pros o milost!
Vypadni, Markéto!
Víš, jak služebnictvo nerado, když je všechno od falešné krve.
Počkej, vrať se! Markéto, pojď sem.
Ať chtějí méně.
Jak jsi chtěla.
Co?
Mohlo to být horší.
Je to tak. Putykář, potížista,
syn lorda Dudleyho a předmět chtíče jisté lady Jany Greyové.
Představuji vám Janina nastávajícího
lorda Guildforda Dudleyho.
Drazí přítomní, sešli jsme se zde dnes,
abychom byli svědky spojení lady Jany Greyové
a lorda Guildforda Dudleyho
v posvátném svazku manželském.
Lorde Guildforde Dudley...
Prosím?
Já, Guildford, si beru tebe, Jano,
za svoji...
svoji...
právoplatnou manželku.
V nemoci i ve zdraví,
dokud nás smrt nerozdělí.
Nyní lady Jana Greyová.
Já, Jana...
Máš tady...
Něco.
Tady...
-Jano! -Má úbytě!
Tak to bychom měli. Ale těch otázek...
V TÉTO ŘADĚ UVIDÍTE
Provdá se Jana za pověstného Guildforda Dudleyho?
Zavraždí krále Eduarda jeho vyšínutá sestra Marie?
Budu královnou.
Přežije Zuzana v exilu?
To vše teprve zjistíte, protože náš příběh sotva začal.
Pověz mi všechno.
Když Jana uvízne v nesnesitelném svazku...
Jsem tvůj manžel a pán!
...s tím nejotravnějším...
-Budeš potřebovat dýku. -To není dýka.
Tohle je dýka.
...a nejpřitažlivějším mužem, jakého zná...
...a ocitne se ve světě plném nebezpečí...
Někdo od dvora mě tráví.
...a rozkolů...
V sázce je celé království.
...uvědomí si, že možná nakonec není všeznalá.
Blbost.
A až to bude vypadat, že hůř už být ani nemůže...
Má paní, Jeho Veličenstvo král zemřel.
...korunují Janu za anglickou královnu.
Monarchie je nade vše.
-Zajisté. -Zajisté.
Zajisté.
Kam se podívá, bude nějaký lump,
zrádce, patolízal, zatracenec, hlupák...
Vrah.
-Užij si tu sebevraždu. -Užiju.
A to nejhorší, její matka.
Na mě!
Potrpím si na maminy.
Jste připraveni na příběh o pravé lásce a velkolepém dobrodružství?
Země se chce změnit.
Mohla bych Anglii vyléčit.
Zdá se mi, že to vzdáváš.
Já nikdy v životě nic nevzdala.
-Vážně? Tak to dokaž. -Vážně.
Jistěže jste.
Jano!
Hned uteč, nebo tě čeká smrt.
Na to seru.
Příjemnou podívanou, mí drazí.
Tohle je Má lady Jana.
Račte, království čeká.
Překlad titulků: Martin Zeidler
Kreativní dohled Kateřina Hámová