‫לפני זמן רב מאוד, בארץ לא רחוקה כל כך,‬
‫שושלת של מלכים האמינה שאלוהים העניק לה‬
‫את הזכות לשלוט באנגליה בכל דרך שבה תבחר.‬
‫אתם מכירים את הנרי השמיני, המלך הג'ינג'י הענק לבית טיודור.‬
‫שהתייחס לנשותיו כאל ממחטות.‬
‫קינוח אחד ואת בפח.‬
‫התגרשו, ערף את ראשה, מתה. התגרשו, ערף את ראשה, שרדה.‬
‫הבא בתור על כס המלוכה היה בנו, אדוארד.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫כשהוא מת, הממלכה ציפתה שהכתר יעבור‬
‫למרי או אפילו לאליזבת, אחיותיו למחצה,‬
‫אך במקומן הוכתרה בתדהמה מוחלטת...‬
‫ליידי ג'יין גריי.‬
‫מורדת אינטלקטואלית, קצת קוץ בתחת‬
‫וכלי משחק בשאיפות המשפחה האצילית שלה,‬
‫ג'יין נישאה ללא הסכמתה והוכתרה למלכה בניגוד לרצונה,‬
‫ואז, תשעה ימים בלבד לאחר מכן, היא סומנה כבוגדת‬
‫ו... טראח!‬
‫ערפו את ראשה.‬
‫ג'יין יכלה להיות המנהיגה שאנגליה הייתה זקוקה לה, אך במקום זאת,‬
‫ההיסטוריה זוכרת אותה כעלמה במצוקה האולטימטיבית.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫מה אם ההיסטוריה הייתה שונה?‬
‫לעולם אל תעשי משהו שאת לא רוצה לעשות.‬
‫אבל אני כן רוצה את זה, ליידי ג'יין.‬
‫אם כך, עצתי היא שאם איברו נראה מוגלתי...‬
‫- אל תשתגלי איתו. - מילות חוכמה, סוזנה.‬
‫הכנתי את המשחה לריפוי הגירוד שלך.‬
‫חכמה שכמוך.‬
‫האין היא חכמה?‬
‫אז מתי הטוטה שלי תהיה מוכנה לשיגולים?‬
‫מספר שבועות.‬
‫אני לא מסוגלת להתנזר מספר שבועות. את מסוגלת?‬
‫אני לא מסוגלת. ג'יין לא יודעת.‬
‫היא ליידי, שומרת עצמה לנישואין.‬
‫למען האמת אני שומרת עצמי לעצמי.‬
‫ייתכן שלעולם לא אתחתן.‬
‫כן, תלעגי לאדם שמרפא את הנרתיק שלך.‬
‫אבל איך תתקיימי?‬
‫מה תעשי? מה אימא שלך תגיד?‬
‫ליידי פרנסס לא יודעת.‬
‫לא אכפת לי מה דעתה. יש לי תוכניות גדולות יותר.‬
‫קדימה, ספרי לה.‬
‫אני כותבת את הסיכום השלם הראשון בעולם‬
‫של צמחי המרפא של אנגליה ושימושם.‬
‫- צמחים? - צמחים.‬
‫צמחים.‬
‫מלל וציורים לאלו שאינם יודעים לקרוא.‬
‫תרופות ג'יין גריי‬
‫אני מתכוונת לפרסם ולמכור אותו.‬
‫אולי אוכל להרוויח מספיק כסף ולחיות באופן עצמאי.‬
‫איפה ציפורן החתול הארורה?‬
‫- ג'יין. - מצאתי.‬
‫הדוכס מלסטר מגיע.‬
‫זין. זה היום?‬
‫היא אמרה לי להביא פרחים.‬
‫תמרחי פעמיים ביום.‬
‫ג'יין, תראי.‬
‫זה נער האורווה החדש. עסיסי.‬
‫הוא מלמד אותי לרכוב.‬
‫לעסת אותם?‬
‫- שתקי, מרגרט. - הם יפים.‬
‫שתקי, קתרין.‬
‫שתקו, כולכן. וחייכו. תרוויחו את לחמכן.‬
‫כאשר אביה של ג'יין מת ללא יורש זכר,‬
‫דודו רבא מדרגה שנייה,‬
‫הדוכס מלסטר, ירש הכול,‬
‫והאלמנה גריי ובנותיה נותרו תלויות‬
‫בנדיבות של לסטר על מנת שישרדו.‬
‫התקהלות נוראית בכביש לונדון. תלייה בצ'פסטו.‬
‫אוי, לא. איזה מטרד.‬
‫- אני חושבת שכדאי שנשרוף את כולם. - מרגרט.‬
‫מסכים למדי, בובונת.‬
‫חוקי החלוקה העדכניים מבטיחים מוות לכל מסיג גבול איתיאני אשר מהווה סכנה,‬
‫אך לא באופן שיטתי.‬
‫ופרשנות היא האויב של היעילות.‬
‫התבגרת, נכון?‬
‫תבורכי, ילדה.‬
‫תהיי יפה יותר אם תחייכי.‬
‫באמת?‬
‫הוד מעלתך, האם כעת יש לך את ה...‬
‫הגבהה מקלה על השיגדון שלי.‬
‫דובדבנים מועילים לזה. קראתי ש...‬
‫קראת? בספר?‬
‫מעולם לא הרשיתי לנשותיי... כולן מתו במהלך לידה.‬
‫פירות חלציי גדולים מאוד.‬
‫מעולם לא הרשיתי לאף אחת מהן לקרוא או אפילו להחזיק ספרים.‬
‫כן, למה הטלת עלינו את עול החינוך הזה, אימא?‬
‫כי נשים טיפשות הן מייגעות.‬
‫מה בנוגע לגברים טיפשים?‬
‫מה אמרת?‬
‫כלום, כלום, הוד מעלתך.‬
‫לסטר, אמור לי, האם קיבלת אישור?‬
‫כן, קיבלתי.‬
‫ג'יין, ילדה מתוקה,‬
‫השגנו לך‬
‫את הכבוד המרגש ביותר שאפשר להעניק לבת אצולה צעירה.‬
‫הנישואין שלך.‬
‫שיט.‬
‫הנישואין שלי?‬
‫צניעות שכזאת. להאמין שאת תמותי אומללה...‬
‫שתוק!‬
‫- אני מצטער? - עליך להצטער!‬
‫אתה טועה לגבי הכול.‬
‫אני לא יפה יותר כשאני מחייכת,‬
‫ולא נועדתי להיות אומללה. נועדתי להיות...‬
‫המומה מהחדשות הנפלאות.‬
‫עכשיו, אלווה את ג'יין לחדרה. בואי.‬
‫סלח לה, הוד מעלתך.‬
‫טיפש.‬
‫איך את מעיזה לתכנן את חיי עם הטיפש הזה?‬
‫את דחפת אותי לכך.‬
‫אני לא רוצה להינשא!‬
‫את לא מגדירה יותר את חייך על פי מה שאינך רוצה.‬
‫את מסרבת לשוחח על מחזרים או לצוד, לרקוד‬
‫או לעשות משהו מלבד לרכל עם המשרתת שלך‬
‫ולבזבז זמן עם העשבים והספרים הארורים.‬
‫לורד גילפורד דאדלי יהיה בעלך.‬
‫גילפורד דאדלי?‬
‫שמעתי עליו. הבנות בחצר המלך אומרות שהוא מתועב.‬
‫הוא שותה, מתקוטט, מהמר. הוא מתהולל עם נשים בעלות מוניטין רע.‬
‫הוא הגבר האחרון שאינשא לו.‬
‫ג'יין, הנישואין האלו מגינים עלינו.‬
‫לסטר יתעייף בקרוב ממעשי הצדקה שלו כלפינו.‬
‫ואני לא מתכוונת לעזוב את ביתי לטובת צריף עלוב בקרוידון.‬
‫אביך לא השאיר לנו דבר.‬
‫ההון היחיד שלנו הוא שושלת הדם.‬
‫ולך יש קרבת דם אמיתית למלך.‬
‫משפחת דאדלי תעשה הכול עבור כוח,‬
‫והם מאוד, מאוד, מאוד עשירים.‬
‫כלבה רודפת בצע.‬
‫אנחנו לא עושות את זה יותר.‬
‫בעוד שלושה ימים את תינשאי.‬
‫אעשה כל שבכוחי כדי להימנע מהנישואין האלה.‬
‫ג'יין, אין לך שום כוח.‬
‫הספר שלי. איפה הספר שלי?‬
‫מה עשית?‬
‫זרקתי את הדבר העלוב הזה לאש.‬
‫מאת ג'יין‬
‫בחיי כל אדם מגיעה העת‬
‫אשר בה מבינים שאי אפשר להשלים‬
‫עם השטויות של אימכם לרגע נוסף.‬
‫תגידי מה מספק אותך.‬
‫כן, זה מתאים.‬
‫לא.‬
‫עכשיו.‬
‫אנחנו עוזבות.‬
‫אני נהניתי מזה.‬
‫מה אמרת?‬
‫אנחנו עוזבות. עכשיו. ברגע זה.‬
‫נלך צפונה, נמצא כפר שבו איש לא מכיר אותנו.‬
‫אכין תרופות, את תמכרי אותן.‬
‫- את משוגעת? - אני לכודה כל חיי.‬
‫אם אינשא, אהיה לכודה במקום אחר.‬
‫זה שיגעון.‬
‫- ג'יין, את לא יודעת איך זה... - את נשמעת כמו...‬
‫כמו אימא שלי.‬
‫כמעט שחר. עלינו למהר.‬
‫זה מסוכן. איתיאנים, הלהקה. אנשים מדברים על מלחמת אזרחים.‬
‫את לא מאמינה לזה, נכון?‬
‫מתי ראית בפעם האחרונה איתיאני?‬
‫מה את מבינה? את לא הולכת לשום מקום.‬
‫ג'יין, כשהייתי ילדה, אני...‬
‫המשפחה שלך העיפה אותך.‬
‫כן, סיפרת לי. גבר היה מעורב...‬
‫לא, זה לא... את לא תהיי בטוחה.‬
‫לעולם לא אהיה בטוחה בזמן שאימי מנסה לסחור בי.‬
‫אני רוצה שחיי יהיו שלי, לעד.‬
‫- ג'יין... - אז תישארי.‬
‫אסתדר לבד.‬
‫את תמותי בתוך שבוע.‬
‫נצטרך קצת כסף.‬
‫את אוהבת את הטבעת?‬
‫אימי המתוקה ישנה שינה עמוקה.‬
‫נלך בדרך הישנה למרלו,‬
‫נעלה לדוברת הנהר, נתחיל את חיינו.‬
‫היי, ג'יין...‬
‫מה?‬
‫מה הרעש הזה?‬
‫רוצי!‬
‫מהר!‬
‫- קדימה! - אני באה.‬
‫קדימה.‬
‫עצרו! הן כאן!‬
‫זו הגנבת שגנבה את הטבעת שלי וחטפה את בתי.‬
‫היא לא... עזוב אותה! זו הייתי אני! זו הייתי אני.‬
‫עזוב אותי, חתיכת שמוק!‬
‫זו לא היית את. מבינה?‬
‫הכרחתי אותה לבוא!‬
‫המשרתת שלך תיתלה על גניבה,‬
‫אם היא לא תמות קודם לכן בכלא.‬
‫ג'יין, סלחי לי.‬
‫איתיאנית.‬
‫האם שכחת מה העונש על הסתרת איתיאן?‬
‫לא היה לי מושג.‬
‫אם כך את שוטה. לכי הביתה!‬
‫ליידי ג'יין שלי‬
‫נץ. כן, סוזנה היא נץ.‬
‫האם ציינתי שבעולם הזה‬
‫ישנם אנשים שיכולים לשנות עצמם לחיה?‬
‫הם נקראים איתיאנים.‬
‫כל השאר, כמו ג'יין, הם וריטים.‬
‫ג'יין ידעה תמיד על האיתיאנים, כמובן.‬
‫היא פשוט מעולם לא ציפתה שהמשרתת שלה, החברה שלה, תהיה אחת מהם.‬
‫לימדו את ג'יין שאיתיאנים הם תועבות מסוכנות‬
‫ששלח השטן להשמדת דרך החיים הווריטנית.‬
‫קללת השטן למין האנושי‬
‫שטויות במיץ, כמובן.‬
‫איתיאני לא יכול לבחור את צורת החיה שלו,‬
‫אבל הוא מסוגל להשתנות מתי שירצה.‬
‫איתיאניות מדלגת על דורות ומופיעה מדי פעם,‬
‫בדרך כלל בגיל ההתבגרות, ברגע של התרגשות.‬
‫חיה אחת לכל החיים‬
‫רגע אחד את רבה עם אחותך,‬
‫ברגע הבא, בום! את גירית.‬
‫זה פשוט מהדברים האלה שנולדים איתם,‬
‫כמו להיות איטרים, או צבע העיניים שלכם.‬
‫במשך עשרות שנים, איתיאנים הושמצו, נרדפו ונודו.‬
‫ואז המלך הנרי, הידוע בכך שהיה חתיכת חרא,‬
‫הגלה אותם לשממה,‬
‫שם הם מוכרחים לצוד, לקבץ נדבות או לגנוב כדי לשרוד.‬
‫איתיאנים מגורשים לטבע‬
‫ג'יין תמיד תהתה איך ההרגשה להיות איתיאני,‬
‫אבל היא מעולם לא הכירה איתיאני במציאות.‬
‫והמציאות, כידוע, יכולה להלום בך ממש כמו בעיטה לציצים.‬
‫למה ג'יין מחמיצה פנים?‬
‫אימא צודקת. ג'יין פשוט עקשנית.‬
‫כמה אופייני לך לצדד בה.‬
‫לא הוגן. לא הייתי מוכנה. יש לי רעיון.‬
‫נבדוק את כל המשרתים בעזרת הטבילה כדי לראות אם הם איתיאנים.‬
‫טבילה?‬
‫ומי יאכיל אותך ויחמם את הבית כאשר כל המשרתים ימותו?‬
‫קבלי את זה!‬
‫מרגרט, את בסדר?‬
‫סידרתי אותך.‬
‫דם מזויף? מרגרט. זו רמאות.‬
‫הגית באופן שגוי את המילה "ניצחון".‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לאן היא הולכת?‬
‫ללונדון, לפגוש את לורד דאדלי. לתכנן את החתונה שלך!‬
‫היי! עקוב אחרי הדוברה הזאת.‬
‫ליידי פרנסס.‬
‫לורד דאדלי.‬
‫וליידי ג'יין?‬
‫לא ציפיתי ל... אשתו לעתיד של בני. ברוכות הבאות!‬
‫כפי שאתן רואות, אנחנו מתקינים שטיחי קיר חדשים‬
‫עבור החתונה, היישר מפירנצה.‬
‫חזיר צלוי, פאי טווס, אנפה בג'לי,‬
‫והמנה האהובה עליי, דולפין צלוי.‬
‫טעים!‬
‫עכשיו, נגנים.‬
‫- מה דעתנו לגבי הצרפתים? - פושרת.‬
‫אני יודע. אוהבי חיות מטונפים, אבל המנגינות...‬
‫אני מוכרח לומר, אני מוקסם לפגוש אותך סוף כל סוף.‬
‫כולם אומרים לי שאת חכמה מאוד.‬
‫אני חושבת שאימי מתחרטת על החינוך שלי.‬
‫- זה ממש... - אני צוחקת.‬
‫בן דודי, המלך אדוארד, ואני חלקנו מורים כילדים.‬
‫הוא חברי הוותיק ביותר.‬
‫למלכים אין חברים.‬
‫יש להם נתינים. ויועצים, כמוני.‬
‫אדוני, הגעתי לפגוש את בנך.‬
‫אני חושש שגילפורד לא כאן. הוא יצא. הוא עסוק בדברים.‬
‫"דברים"?‬
‫בשתייה ו/או התקוטטות?‬
‫עסוק עם אישה שגופה הוא פרנסתה? כן, אני יודעת הכול על ה...‬
‫עצבים.‬
‫אני מבין למדי. זהו יום חשוב.‬
‫עכשיו, את יודעת שגם בני השני, סטן, מאורס?‬
‫לנסיכה בווארית.‬
‫באמת?‬
‫- כן. - היא עשירה מאוד?‬
‫כקורח. יש שם התפרצות איומה של המגפה כרגע,‬
‫אז החתונה נדחתה.‬
‫אך כפי שאמרתי לו,‬
‫אם היא תשרוד מגפה, היא תשרוד נישואין.‬
‫למעשה...‬
‫דאדלי ואני צריכים לדון בחוזה נישואין.‬
‫ארצה לומר משהו קודם לכן.‬
‫שוב?‬
‫בבקשה, ילדתי היקרה.‬
‫אני לא רוצה להינשא לבנך.‬
‫לאף אחד לא אכפת מה את רוצה.‬
‫עכשיו, כשאתה קונה שטיח קיר, את לא קונה אותו עבורך,‬
‫אלא עבור צאצאיך.‬
‫היי, אדון, הבא מעט כסף.‬
‫חכו. רוצים מטבע קטן? אם כך, בואו.‬
‫חשבתי שאתם רוצים אותו. קדימה, קפצו גבוה.‬
‫קדימה. קפצו גבוה יותר! קדימה.‬
‫חתיכת חרא קטן!‬
‫תפסיק עם זה! תפסיק!‬
‫איך אתה מעז לפגוע בילד הזה?‬
‫הוא תקף אותי.‬
‫אתה התגרית בו. ראיתי זאת.‬
‫מסכן קטן שכמוך. נפצעת?‬
‫הוא כבר חווה גרוע מזה.‬
‫תן לו מטבעות.‬
‫לא.‬
‫עשה זאת!‬
‫כמובן, גברתי.‬
‫אופס...‬
‫באמת?‬
‫אני מלמד אותו לקח על הרע שבקיבוץ נדבות.‬
‫שתידבק במגפה, פרצוף תחת.‬
‫תיזהרי. יש להם פרעושים.‬
‫מי האיש הזה?‬
‫הבן של לורד דאדלי. הוא טיפש.‬
‫זה גילפורד דאדלי?‬
‫ג'יין יודעת שלהינשא לטיפש כזה לא מתקבל על הדעת, לעזאזל.‬
‫ג'יין זקוקה לנס.‬
‫והאנשים היחידים שמסוגלים לחולל ניסים הם קדושים...‬
‫ומלכים.‬
‫המלך אדוארד עלה על כס המלוכה בגיל תשע,‬
‫לאחר שאביו, המלך הנרי, סוף כל סוף התפגר.‬
‫חייו של אדוארד השתנו מימיו נטולי הדאגות‬
‫עם דודניתו האהובה, ג'יין,‬
‫לכך שיועצים שתלטניים אומרים לו‬
‫כיצד לשלוט בממלכה הארורה שלו.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫לרבות, אך לא רק,‬
‫קריאת הצהרות הכתובות באופן רע שמכוונות לאיתיאנים.‬
‫האם יש בעיה, הוד מלכותך?‬
‫חייליי...‬
‫הייתי רוצה להתייצב לצידכם ביום זה,‬
‫ושתקראו לי "חבר".‬
‫הוא מאלתר הכול.‬
‫בהחלט, לורד סימור.‬
‫הבא את הכיסא.‬
‫לעולם לא אדע את ריגוש הקרב.‬
‫או את האושר של אחים לנשק.‬
‫אך מה שאוכל להעניק לכם הוא את כבודי האינסופי‬
‫והכרת טובה על אומץ הלב והגבורה שלכם.‬
‫כדי שנוכל להבטיח לבני עמנו‬
‫שהם בטוחים באנגליה, לנצח!‬
‫הוד מלכותך.‬
‫שנעשה זאת?‬
‫פשוט המתינו עד שכולם ילכו.‬
‫מי החיילים החדשים על הסוסים השחורים?‬
‫אמרתי לך. זוכר?‬
‫משמרות קינגסלנד. כוח עילית שיגן עליך‬
‫מהאיום האיתיאנית שמטריד את ארצנו.‬
‫דבר ראשון על סדר היום...‬
‫נתפסו חיות כשהן מתגנבות לגרימסבי.‬
‫זו הייתה הלהקה.‬
‫כן, כן.‬
‫הידועה בשם ההתנגדות האיתיאנית.‬
‫בריונים חייתיים.‬
‫ובהפרה בוטה של חוק החלוקה.‬
‫"איתיאנים אינם מורשים להיכנס לערים וריטניות,‬
‫"עיירות או נכסים, אחרת יוצאו להורג."‬
‫- יידונו למוות? - כמובן, זה החוק.‬
‫אבל אמרת לי שיש מספיק מזון עבורם בטבע.‬
‫למה הם צריכים להתגנב לגרימסבי?‬
‫לא מובן. כלומר, היית בגרימסבי?‬
‫אל תהרגו אותם. פשוט תחזירו אותם ליערות או משהו.‬
‫דודניתי, ליידי ג'יין גריי, נמצאת כאן.‬
‫משוחררים, כולכם. החוצה.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫תפסיקי.‬
‫איך אתה מרגיש? איך ההצטננות?‬
‫היא בסדר. נוראית. אבל היא בסדר, את יודעת.‬
‫אמרי שלום לכלבלבה החדשה שלי, פטוניה.‬
‫שלום, פטוניה.‬
‫היא דבר קטן ומסור ביותר, היא לא עוזבת אותי.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫תגידי לי, ג'ייני, מה שלום אחיותייך?‬
‫האם מרגרט עדיין תולשת כנפיים מפרפרים?‬
‫שנשאף קצת אוויר?‬
‫יש לי חדשות איומות.‬
‫אימי מכריחה אותי להתחתן. האם תתערב?‬
‫ג'יין, כבר אישרתי את החתונה.‬
‫למה?‬
‫למה שתאשר את נישואיי ללא הסכמתי?‬
‫תהיי הגיונית. חובתך היא להגן על משפחתך.‬
‫לא בחרתי להינשא.‬
‫את חושבת שבחרתי בחיים האלו?‬
‫כולנו נולדנו לתפקידים מסוימים. גורלנו נקבע.‬
‫בכל אופן, מה עוד אפשר לעשות?‬
‫אני לא רוצה להיות רעיה, רק רכוש של גבר כלשהו...‬
‫אני לא רוצה להיות מלך גוסס, אבל זה המצב.‬
‫אתה לא גוסס!‬
‫אתה גוסס?‬
‫לקיתי במחלה.‬
‫את חושבת שאהיה הראשון שיחלים?‬
‫יש תוהו ובוהו בממלכה.‬
‫- אני עושה כמיטב יכולתי, אבל בקרוב אמות. - לא.‬
‫לא, אל תגיד את זה.‬
‫זה העולם האמיתי.‬
‫שבו מלכים מתים. בנות אצולה מתחתנות.‬
‫עכשיו, באשר לבחור המדובר,‬
‫הוא בטח לא נורא כל כך.‬
‫אביו הוא אחד מיועציי.‬
‫את תשפרי אותו במהרה, כפי ששיפרת אותי.‬
‫אך האם הייתי זקוק לשיפור, זו השאלה.‬
‫תמיד חשבתי שנישואין נשמעים מהנים למדי.‬
‫שותף, חבר.‬
‫מישהו שיגרום לך לצחוק, שיגיד לך שאת לא לבד.‬
‫חשבתי תמיד שאתחתן רק אם אוכל לבחור את האדם בעצמי.‬
‫ג'ייני... זה מטופש.‬
‫הנסיכה מרי והנסיכה אליזבת, בס, בקיצור,‬
‫הן הצאצאיות הנטושות של שתיים מנשותיו חסרות המזל של המלך הנרי,‬
‫אחיהן, אדוארד, הוא הצעיר ביותר‬
‫אך הראשון בתור למלוכה,‬
‫- בזכות ה... פין שלו. - קדימה, בס.‬
‫הוד מעלתכן.‬
‫היכן אחינו?‬
‫הוא בגנים, מתהלך עם ליידי ג'יין גריי.‬
‫ליידי ג'יין גריי?‬
‫אחיות!‬
‫הוד מלכותך.‬
‫אדיקינס! סימור, הפשטידה.‬
‫אתה נראה נורא!‬
‫אני חושב שאני לא נראה רע כל כך.‬
‫שלום, אח. הדודנית ג'יין.‬
‫הוד מעלתן, זה תענוג.‬
‫בס המתוקה, ג'יין ואני אכלנו...‬
‫פשטידת אוכמניות!‬
‫האהובה עליך.‬
‫מרי, תודה.‬
‫אח מסכן! מיתה מהמחלה היא נוראית.‬
‫משתעל ומשתעל עד שאתה משתעל את ריאותיך החוצה.‬
‫אדוארד?‬
‫אחי...‬
‫הוד מלכותך?‬
‫אדוארד!‬
‫ג'יין!‬
‫הוא לא יכול לנשום. זו המחלה.‬
‫שומרים, הביאו את ד"ר באטס!‬
‫אנחנו זקוקים לפולמונריה. זיפן.‬
‫פרח לילך, הוא שתול שם, בבקשה.‬
‫תביט בי.‬
‫תזדרזי!‬
‫תלעס את זה.‬
‫פשוט תנשום.‬
‫- ג'יין הצילה את חיי המלך. - ג'יין הצילה את חיי המלך.‬
‫אני כאן!‬
‫ד"ר באטס.‬
‫אני כאן.‬
‫עוד התקף. אוי ואבוי! שכחתי את המצבטיים שלי.‬
‫ייתכן שתרצו להסיט את מבטכן. אני נכנס.‬
‫זה היה מרגש, הלא כן?‬
‫מרגש? אני לא יכולה להשאיר את אדוארד במצב הזה.‬
‫תוכל לבדוק אם לרופא שלך יש טיון השמש? זה צמח.‬
‫הוד מלכותו נהנה מהטיפול הרפואי הטוב בממלכה. להתראות.‬
‫אוכל להציע הצעה, הוד מעלתך?‬
‫תה חתלתול עם שתן.‬
‫עדיף שתן של איש זקן.‬
‫- נהדר. נהדר. - בלי תה חתלתול. תודה.‬
‫הוד מעלתך! שמעתי רק עכשיו...‬
‫- סוף כל סוף הוא מגיע. - איפה ג'יין?‬
‫שלחתי אותה הביתה.‬
‫אני חושב שהגיעה העת למנות לך יורש.‬
‫אני יודע.‬
‫אני לא חושש מהמוות.‬
‫זה לא נכון, אני מבועת.‬
‫יש לך הכוח של אלף אריות.‬
‫הוד מעלתך, חובתי כלורד פרוטקטור היא לאשר‬
‫שאחותך המבוגרת ביותר, מרי, היא יורשת העצר החוקית‬
‫והבחירה היחידה שתשמור על ביטחון הממלכה שלנו‬
‫מפני המון משתולל של חיות שטניות.‬
‫אתה חייב להיות דרמטי כל כך?‬
‫כל הממלכה מסכימה.‬
‫אני לא מסכים.‬
‫בואו נעצור רגע ונחשוב על זה.‬
‫עכשיו, אימה של הנסיכה מרי, קתרין,‬
‫נישאה במקור לאח של אביך, ארתור,‬
‫היורש המוחלט, זוכר את הבדיחה הישנה הזאת?‬
‫עכשיו, כשארתי מת,‬
‫מובן שהיא טענה שהנישואין לא מומשו‬
‫על מנת שתוכל להצהיר שעודנה בתולה,‬
‫תבטל את הנישואין ותינשא למלך החדש,‬
‫אבל נו, באמת, על מי אנחנו עובדים? ספרדים!‬
‫ובכל מקרה, הנרי התגרש מקתרין,‬
‫אז האם לטענה של מרי יש בכלל תוקף חוקי, מבין?‬
‫מבחינה טכנית, היא ממזרה.‬
‫עכשיו, מה בנוגע לנסיכה בס?‬
‫אימא שלה הייתה איתיאנית. העם לעולם לא יקבל זאת.‬
‫אתה צודק בהחלט, סימור.‬
‫עכשיו, אולי ישנה מישהי אחרת.‬
‫מישהי עם שושלת מלכות ישירה.‬
‫אולי מאורסת לווריטי מיוחס.‬
‫מישהי שיכולה, אני לא יודע, בחיי,‬
‫לשים את הכתר עד אשר תגיע העת שבה תוכל להוליד בן.‬
‫ליידי ג'יין.‬
‫ליידי ג'יין גריי? הדודנית שלך?‬
‫איזה רעיון נפלא.‬
‫המלכה ג'יין? זה רעיון נורא.‬
‫זה הרעיון של הוד מעלתו. אתה אומר שזה נורא?‬
‫היא בת. בנות לא יכולות למשול.‬
‫ג'יין יכולה למשול, בעזרתנו,‬
‫עד אשר בנה הראשון יוכל להיות המלך.‬
‫איזה צירוף מקרים משמח. בעלה לעתיד של ג'יין הוא בנך.‬
‫המלך לעתיד יהיה נכדו.‬
‫בחיי. לא חשבתי על זה.‬
‫המלכה ג'יין. זה מגוחך.‬
‫- זה מצלצל יפה, נכון? - תפסיקו לריב.‬
‫קיבלתי החלטה.‬
‫קח את הצוואה שלי לשמירה בגנזך.‬
‫תוכלו לפתוח את זה אך ורק לאחר מותי.‬
‫ולא לפני כן.‬
‫אתה חושב שיידרש לך עוד זמן רב?‬
‫אקח סוס. אני גרה לא רחוק מכאן.‬
‫לורד סימור לא יאשר זאת, גברתי.‬
‫ובכן, הוא בהחלט לא יאשר שאמות מקור.‬
‫וגם לא הדודן שלי. המלך.‬
‫דאדלי, חתיכת נחש חזירי!‬
‫חזיר ונחש?‬
‫זה עניין של ירושה.‬
‫אני מקיים את בקשות המלך אדוארד, יהיו אשר יהיו.‬
‫שהשטן ייקח אותך, דאדלי!‬
‫אתה באמת חייב להירגע. רמת הכעס הזו פשוט רעילה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫תנשום, יקירי.‬
‫נקווה שהוא יעדיף את היורשת החוקית, הנסיכה מרי.‬
‫אם הוא יבחר בליידי ג'יין,‬
‫לא אהיה אחראי למה שיקרה לאחר מכן.‬
‫ובכן, מובן שלא תהיה אחראי למה שיקרה לאחר מכן.‬
‫לא יהיה בך צורך.‬
‫עכשיו, סלח לי, עליי לתכנן חתונה.‬
‫לורד סימור.‬
‫תן לי את זה.‬
‫סימור, כבר קיבלתי החלטה, אני צריך לנוח.‬
‫הוד מעלתך, אתה חייב לאכול.‬
‫פשטידת אוכמניות של הנסיכה מרי. היא מקסימה, נכון?‬
‫תמיד דואגת לבריאותך...‬
‫שומרים, קחו את בת הכלאיים הזו למכלאה והרגו אותה.‬
‫- לא! - אתה חלש, בדעתך ובגופך.‬
‫יש להשמיד אותה.‬
‫איהנה לעשות זאת בעצמי.‬
‫אל תיגע בכלבה שלי.‬
‫אתה משוחרר.‬
‫בפעם הראשונה בכל חייה של ג'יין,‬
‫איש לא יודע היכן היא.‬
‫היא לבדה וחופשייה.‬
‫סוף כל סוף היא יכולה לברוח. לרכוב צפונה. לגלות...‬
‫לא, ליצור את הגורל שלה.‬
‫רק רגע, מה זה?‬
‫שומרים! משלחת חיפוש, ברור שנשלחה על ידי המלך אדוארד‬
‫ו/או אימה המעצבנת כדי למצוא אותה.‬
‫אבל כמו שאומרים ביצירות הקלאסיות, "לא היום, שטן".‬
‫ג'יין צריכה מקום שתוכל להסתתר בו.‬
‫למשל, צריף ריק של איש יערות‬
‫או צרור חציר נחמד, מקום שאיש לעולם לא יחשוב לחפש בו.‬
‫- קדימה! - ניצחתי!‬
‫- את רימית, טיפשה. - לא נכון, מזדיין דפוק.‬
‫- תתחפף. - אמרתי...‬
‫אכפת לכם שאפריע?‬
‫הורדת ידיים היא אומנות עתיקה.‬
‫המנצח חייב לנהוג בענווה והמפסיד בחינניות.‬
‫לך תזיין חיה, חתיכת מאונן.‬
‫כן, תתחפף!‬
‫בסדר גמור. אני אתחפף לי.‬
‫כעת נעקור את מעיך.‬
‫בעזרת מה?‬
‫אתם מחפשים את אלה?‬
‫ועכשיו, אחרי שזכיתי בתשומת ליבכם, שאענה אתכם בשיר?‬
‫- לא. - מאוחר מדי.‬
‫החלטתי למות במסבאה‬
‫- שם היין יהיה קרוב לפי... - הגוסס!‬
‫תודה! שתו! בבקשה. קדימה.‬
‫בואו נקדיש רגע כדי להרגיע את הצופים שלנו‬
‫ולומר שאין כזה דבר אהבה ממבט ראשון.‬
‫אבל תאווה ממבט ראשון?‬
‫כן. לגמרי יש קטע כזה.‬
‫אז אתה מגיע לכאן לעיתים תכופות?‬
‫ג'יין היא האדם הראשון בהיסטוריה שהשתמש במשפט הזה.‬
‫ושתי שניות לאחר מכן הייתה הראשונה שהתחרטה על זה.‬
‫וואו!‬
‫אופס.‬
‫זו התשובה שלך?‬
‫אתה יכול לדקלם שירה לטינית כשאתה עומד על שולחן,‬
‫- אבל לא יכול להביע התנצלות פשוטה? - אמרתי "אופס".‬
‫אגב, הגית לא נכון את "ווינה". וינה.‬
‫איפה למדת לטינית, בתעלה?‬
‫מי ילמד לטינית בתעלה?‬
‫- פספסת את הפואנטה. - והיא?‬
‫הלטינית הבינונית ונימוסי השולחן המאכזבים שלך.‬
‫אנחנו יושבים לשולחן? לא.‬
‫שוב, פספסת את הפואנטה.‬
‫מישהו פעם אמר לך שאת קפדנית בצורה בלתי נסבלת?‬
‫במקום שממנו אני מגיעה, קפדנות היא מעלה.‬
‫מהיכן שהגעתי חביבות עולה על סמנטיקה.‬
‫חביבות נועדה לכנועים.‬
‫חביבות נועדה לחביבים.‬
‫אתה האדם החצוף שיותר שאי פעם הכרתי.‬
‫ובכן, הלילה עוד צעיר. תתמזגי.‬
‫זו כוונתי.‬
‫- לילה טוב. - רגע.‬
‫מי את?‬
‫מי אתה?‬
‫סליחה.‬
‫לא, לא.‬
‫אתם לא יכולים להיות כאן.‬
‫רק באנו לשתות, חבר.‬
‫אני לא רוצה צרות.‬
‫הוא מבקש ממך יפה.‬
‫בלי צרות. אני מבטיח לך.‬
‫ואני אמרתי "לא". לכו.‬
‫מדוע הוא מסלק אותם?‬
‫ערב טוב!‬
‫- בואי איתי. - בחלומות!‬
‫מה?‬
‫לעזאזל!‬
‫אמרתי, ערב טוב, אנשים טובים.‬
‫שמענו ממקור מצוין‬
‫שייתכן כי נמצאת פה חיה מסוימת.‬
‫הוא ידוע בשם ארצ'ר.‬
‫הוא מבוקש בגין שוד, הצתה, המרדה.‬
‫המרדה. זה חדש.‬
‫ובכן, אני מנסה.‬
‫ציד חלאות מצמיא אותי כל כך.‬
‫תמסרו אותו, אחרת נטבול כל אחד מכם.‬
‫מה דעתך? אתה בעניין?‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫אולי תניחו להם לנפשם, חבורת בריונים?‬
‫אני ארצ'ר.‬
‫אז אתה בא איתי.‬
‫טוב, בואי נזוז.‬
‫זוזו!‬
‫תהרגו אותו!‬
‫הדלת הזאת מובילה החוצה.‬
‫תהרגו את הדוב המחורבן!‬
‫זה טירוף! מעולם לא ידעתי שזה המצב.‬
‫מעולם לא ראית דוב בבר?‬
‫קחו את כולם!‬
‫היי.‬
‫היי! מגיעים שומרים נוספים!‬
‫ארצ'ר, הם כאן!‬
‫בואו נתחפף מכאן, עכשיו!‬
‫סוזנה! סוזנה?‬
‫סוזנה, קדימה!‬
‫הזדמנות אחרונה. בואי איתי.‬
‫לא.‬
‫- מה את עושה כאן? - מה את עושה?‬
‫סוזנה! קדימה! בואי נלך!‬
‫- אני מצטערת כל כך. - גם אני.‬
‫מה יש לנו כאן? חיה או נערה?‬
‫- נערה. - נערה וריטית במכנסיים?‬
‫- לא נראה לי... - סוזנה, לכי!‬
‫סיוע לשרץ השטן? העונש שלך יהיה גלות.‬
‫האמת שגלות נשמעת טוב.‬
‫אולי טבילה נחמדה במקום זה?‬
‫קח אותה!‬
‫צלופחים.‬
‫טעים.‬
‫שננשנש קצת?‬
‫הוד מלכותך.‬
‫- איתיאנית! - תירגע ותקשיב לי.‬
‫סבתא רבתה שלך שלחה אותי.‬
‫את משקרת! סבתא רבתה שלי מתה. שומרים!‬
‫באמת? אז מי נתן לי את זה?‬
‫צלב ביאטסו.‬
‫היא נקברה עם זה.‬
‫לא, לא נכון. היא חיה.‬
‫והיא שלחה אותי לכאן כי היא חשדה שאינך חולה במחלה.‬
‫והיא צדקה.‬
‫מרעילים אותך.‬
‫אני מריחה את זה באוכל שלך.‬
‫אני יודעת. אתה צריך לעכל הרבה.‬
‫לא, האמת היא שזה מסביר רבות.‬
‫עלינו ללכת אליה, עכשיו.‬
‫אבל מי מרעיל אותי?‬
‫אני לא יודעת. אבל עלינו להוציא אותך מכאן.‬
‫סליחה, יש לך משהו שאוכל ללבוש?‬
‫בדרך כלל איננו עירומים כשאנחנו משתנים,‬
‫אבל אני הייתי כי...‬
‫זה סיפור ארוך. אספר לך אותו בפעם אחרת.‬
‫יש חלוק ממש שם.‬
‫תודה.‬
‫ברגע זה, אדוארד נחשף לשני גילויים חשובים.‬
‫הראשון, נערת הכלבה אומרת את האמת.‬
‫והשני, הוא לא מעוניין בנשים מבחינה רומנטית.‬
‫הוא תמיד דמיין שנשים נראו כמו גברים תחת הבגדים שלהן.‬
‫אדוארד ניהל, בואו ניזכר, חיים מוגנים ביותר.‬
‫עכשיו, אתה תתלבש, וניעלם מכאן ממש כמו תחתונים של פרוצה.‬
‫- אני לא הולך איתך לשום מקום. - מה? מדוע לא?‬
‫ובכן, עד לפני חמש דקות, היית כלבה.‬
‫ואני המלך, ומישהו מנסה להרוג אותי.‬
‫אני מוכרח למצוא ולהעניש אותו, כמובן.‬
‫- אבל... - אמרתי את דברי.‬
‫סבתא תכעס מאוד.‬
‫היכנסו.‬
‫לא רעב, הוד מלכותך?‬
‫לא. קח את זה מכאן.‬
‫פטוניה היקרה, אני חושב שאולי הצלת את חיי.‬
‫ערב טוב, הוד מעלתך.‬
‫מה שלום אחי הקטן?‬
‫חלש יותר מיושרה של סיציליאני.‬
‫- וצוואתו לירושה... - בוצעה.‬
‫עם זאת...‬
‫"עם זאת"?‬
‫האם קרה משהו?‬
‫- לא. - תגיד מה קרה.‬
‫לא קרה דבר.‬
‫את הבחירה הטבעית, פשטידה שלי.‬
‫הממלכה כולה רוצה שאת ורק את תירשי אותו.‬
‫אני אהיה המלכה,‬
‫ואטהר את אנגליה מחיות השטן,‬
‫ואני לא אסכים לשום הפתעות זדוניות.‬
‫לא! אני לא משקר!‬
‫כן, טבילה.‬
‫עינוי לאילוץ חשוד כאיתיאני להשתנות...‬
‫או למות.‬
‫בסדר! מי הבא בתור?‬
‫מה איתה?‬
‫מה?‬
‫היא עזרה למישהי להימלט. אולי היא חיה.‬
‫לא, אני לא איתיאנית.‬
‫אני לא... שלא תעז...‬
‫לא! לא! לא, בבקשה, בבקשה!‬
‫אני לא אשתנה, אני אטבע!‬
‫אתה מכאיב לי.‬
‫זו המטרה, יקירתי.‬
‫עצור!‬
‫זו ליידי ג'יין גריי,‬
‫דודנית של הוד מלכותו, המלך אדוארד,‬
‫ואני מצווה עליך לחדול מלהטביע אותה באופן מיידי.‬
‫אדאג לכך שחיילים אלו יולקו למוות.‬
‫זהו הדבר הקרוב ביותר ל"אני אוהבת אותך" שפרנסס תגיד.‬
‫אימא, בנוגע לחתונה.‬
‫בבקשה...‬
‫בבקשה אל תיאלצי אותי להינשא לו.‬
‫אגיד את זה פעם אחת בלבד.‬
‫אם לא תינשאי לגילפורד דאדלי מחר,‬
‫איאלץ לחתן את אחותך קתרין‬
‫עם הדוכס לסטר. הבוהן וכל הנלווה לה.‬
‫את לא תעשי זאת.‬
‫תנסי אותי.‬
‫אילו ג'יין רק יכלה לחשוב על דרך אחרת להיחלץ מהחתונה הלא רצויה שלה.‬
‫אך מחשבותיה ממשיכות לנדוד חזרה למסבאה,‬
‫ולאותו בחור מסקרן אך מרגיז.‬
‫לא לבלות לעיתים קרובות יותר במסבאות עם בחורים מסקרנים אך מרגיזים‬
‫הייתה אחת העוולות העיקריות בחייה של ג'יין.‬
‫כל קיומה יהיה עוול מעכשיו.‬
‫נישואין. אימהות. מוות.‬
‫ברציפות זריזה, אם סטטיסטיקות הן משהו שניתן להסתמך עליהן.‬
‫תמותי, חתלתולה, תמותי! התחנני על חייך!‬
‫מרגרט, החוצה!‬
‫את יודעת שהמשרתים שונאים שאת מפזרת דם מזויף על כל דבר.‬
‫חכי, תחזרי! מרגרט, תחזרי.‬
‫אל תשאיר להם מקום לדמיון.‬
‫כבקשתך.‬
‫מה?‬
‫טוב, זה מספיק טוב.‬
‫כן! מבקר המסבאות המתמיד. מחפש הצרות.‬
‫בנו של לורד דאדלי. ומושא תאוותה של אחת, ליידי ג'יין גריי.‬
‫הרשו לי להציג את בעלה לעתיד של ג'יין,‬
‫לורד גילפורד דאדלי.‬
‫אורחים יקרים, התכנסנו כאן היום‬
‫כדי להיות עדים לאיחודם של ליידי ג'יין גריי‬
‫ולורד גילפורד דאדלי‬
‫בברכת הנישואין המקודשת.‬
‫לורד גילפורד דאדלי...‬
‫מה?‬
‫אני, גילפורד, לוקח אותך, ג'יין,‬
‫להיות לי...‬
‫לי...‬
‫לי לאישה.‬
‫לעמוד לצידך מיום זה ואילך,‬
‫אני נותן לך את מילתי.‬
‫וליידי ג'יין גריי.‬
‫אני, ג'יין...‬
‫יש לך כאן...‬
‫משהו.‬
‫קטן...‬
‫- ג'יין! - זו המחלה!‬
‫נו, נו, נו. שאלות רבות כל כך.‬
‫בהמשך העונה‬
‫האם ג'יין תינשא לגילפורד דאדלי הידוע לשמצה?‬
‫האם המלך אדוארד יירצח בידי אחותו המופרעת, מרי?‬
‫אני אהיה המלכה.‬
‫האם סוזנה תשרוד בגלות?‬
‫אתם תגלו, כי סיפורנו רק החל.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫וברגע שג'יין תהיה תקועה בנישואיה הבלתי נסבלים...‬
‫אני בעלך ואדונך!‬
‫...לאדם הכי מעצבן...‬
‫- את תצטרכי פגיון. - זה לא פגיון.‬
‫זה פגיון.‬
‫...והמושך ביותר שהיא פגשה מעולם...‬
‫...ולחיות בעולם מלא סכנה...‬
‫מישהו בחצר המלכות מרעיל אותי.‬
‫...ופילוג...‬
‫עתיד הממלכה מונח על כף המאזניים.‬
‫...היא מבינה שאולי היא בעצם לא יודעת הכול.‬
‫זין.‬
‫בדיוק כשהחיים לא יכולים להיות מסובכים יותר...‬
‫גברתי, הוד מלכותו מת.‬
‫...ג'יין מוכרזת כמלכת אנגליה.‬
‫דבר לא חשוב יותר מהמלוכה.‬
‫- בהחלט. - בהחלט.‬
‫בהחלט.‬
‫כעת היא מוקפת נבלים,‬
‫בוגדים, חנפנים, אנשים מגונים, שוטים.‬
‫רוצחים.‬
‫- תיהני לגרום למותך. - איהנה. תודה.‬
‫והגרועה מכול, אימא שלה.‬
‫לחיי!‬
‫אני מעדיף את האימא המפונפנת.‬
‫מוכנים לסיפור אפי על אהבת אמת והרפתקאות גדולות?‬
‫המדינה רוצה להשתנות.‬
‫אני אוכל לרפא את אנגליה.‬
‫נשמע לי שאת מוותרת.‬
‫מעולם לא ויתרתי על דבר במהלך חיי.‬
‫- באמת? אם כך, תוכיחי. - באמת.‬
‫מובן שכן.‬
‫ג'יין!‬
‫אם לא תימלטי עכשיו, את תמותי.‬
‫זין על זה.‬
‫שבו בנוח, יקיריי.‬
‫זו "ליידי ג'יין שלי".‬
‫קדימה. ממלכתכם מחכה.‬
‫תרגום כתוביות: צחי טולדו‬
‫בקרת כתוביות זוהר-מנחם‬