Sí, vull.
Soc el teu marit.
A qui has d'estimar, honrar i obeir.
Parla'm de tu.
-La meva promesa té pesta. -Mala sort.
Tinc el marit mort.
On és en Guildford?
Té un llit a les cavallerisses.
Jane, necessito estar sol.
Ets un cavall?
-No controla els seus poders. -Per què?
És una mena de cavall diürn i home nocturn.
És verí.
-A qui ho has venut? -Duia un anell.
-Què en saps? -La creadora de vídues?
-És molt greu? -Immensament.
Tinc raons per creure que el meu assassí és algú de la cort.
I el meu germanet?
Ho sap. El rei ho sap.
Jo me n'ocupo.
No saps com és el món.
És perillós. Etians, la Bandada…
No és segur.
-Em sap greu. -A mi també.
Susannah, corre!
-Hem de protegir el testament. -Ara?
Qui aconsegueixi la corona controlarà el món.
El testament ha desaparegut.
-Jo no em volia casar. -Et vols divorciar?
Si trobes com curar-me, s'acaba el matrimoni.
He descobert la identitat del traïdor.
Arresteu en Lord Dudley.
-L'anell amb l'ull. -Anem a la torreta nord.
Ha degut caure.
L'Edward és mort!
La lluna de mel ideal inclou molt de vi,
menjar i un nyaca-nyaca vigorós.
Però a la Jane Grey, la vida d'acabada de casar
només li ha dut solitud, lectura i recerca sobre la maledicció equina
que afecta el seu marit. Tot bastant solitari.
Et feia al llit.
Vull dir que pensava que dormiries.
No dormo gaire.
Preparo un altre intent.
M'expliques com va anar el primer cop?
M'aniria bé entendre-ho. Tu no en vols parlar.
No tenim temps.
Gairebé és de dia.
Agafa les coses.
Guildford, i si ho estem enfocant malament?
Hem provat nou cures.
-Cap no funciona. -Ho sé.
He llegit els llibres de cures.
La majoria són absurdes.
¿I si, en lloc d'intentar trobar una cura,
busquem com controlar-ho?
Seguiria sent un etià.
Però si et poguessis amagar…
Jane, entén-me:
em vull deslliurar d'això per sempre.
-Déu del cel. -Encara que mori.
Sempre has estat tan melodramàtic?
-I tu, tan contestaire? -De fet, sí.
Treu-te la camisa.
Per si no heu anat a una escola d'aquestes, us ho explico:
la Jane està recitant un conjur en llatí
per expulsar el dimoni etià de l'ànima d'en Guildford.
Ara mateix, la seva tendència a l'escepticisme intel·lectual
ha estat substituïda per, entre totes les coses, l'esperança.
Si us plau.
No!
No! No, no! No!
Us pensàveu que la Jane feia màgia?
Doncs em sap greu.
Aquesta història no va d'això.
LA LADY JANE
Poques coses irriten més la Jane que fracassar.
De camí de tornada a la llar ancestral
del seu marit equí,
la Jane es troba totalment perduda.
I, si la Jane, la més llesta del regne, està perduda,
és fàcil deduir que…
Un moment. Què és això?
Una nota de rescat.
Susannah.
Un altre cop?
Podries parar d'orinar?
És un forat de ventilació, no un urinari.
Tu tanca la boca!
Tu! Obre.
Què vols?
Creu-me: jo no he enverinat el rei.
Però crec que està en greu perill.
He de parlar amb sa majestat.
Hi ha hagut un terrible malentès.
-Tots dieu el mateix. No. -És veritat!
Bulliràs viu pels teus crims.
Bullir? Això encara es fa?
I tant. Divendres, concretament.
En una gran olla de ferro a Smithfield.
Hòstia santa! Encara estem així?
Pensava que ens hauríem sofisticat.
Recordes en Richard Roose?
Li vaig dir al rei Enric que era irònic bullir el cuiner.
-Escolta, Jim… George. -George.
Soc innocent. M'han embolicat.
El rei ha de saber la veritat,
per treure l'entrellat de tot això.
Es rumoreja que ja és mort.
Com?
No! El testament!
No, si us plau.
Crida el meu fill Stan.
Un noi esprimatxat de cabells daurats.
Ves a buscar el meu fill!
Bertie, gràcies a Déu.
La dolça Lady Jane.
Us ve de gust un préssec? Un bany aromàtic?
La gata del graner acaba de parir.
-Necessito 50 lliures. -De què?
Or, plata… He d'ajudar una amiga.
Les haureu de demanar al senyor quan torni.
El que és seu és meu.
No. El que és seu és seu, vós inclosa.
Tractaves així l'anterior senyora Dudley?
La mare d'en Guildford? Ella sí que era una dama.
Brillant, i el que és més útil, bonica.
I amb uns pits preciosos.
Ferms, durs, suculents.
Ja sabeu què diuen dels pits: han de cabre a la mà.
Quan va morir, el pobre Guildford gairebé…
Gairebé què?
Valga'm Déu! Què anava dient?
Això. Sense el permís del senyor, no us puc donar res.
Excepte un préssec o un gatet.
He de veure el meu germà ara.
Altesa, la salut del rei és delicada.
Ha d'estar tranquil.
Qui ho ha ordenat?
El rei és mort!
Torna-hi.
El rei és mort!
Quan celebres un regicidi consumat
i la teva coronació imminent,
no t'agrada que t'interrompin.
Torneu demà.
Lord Seymour, fa dies que no veig el rei Edward.
-L'heu vist? -No.
Redeu, que pesada que és.
La Bess sospita.
I ara! Sempre té aquesta cara. Va.
Vull informar ja de la mort de l'Edward.
No és el moment.
Ja n'hem parlat, bombonet. És un procés.
El Consell d'Estat s'hi ha de ficar.
-Hem de recuperar el cos… -M'importa un rave.
Deu estar flotant de camí a Kent.
Tothom creu que en Dudley el va enverinar. No ens cal el cos.
Anuncia-ho, llegeix el testament…
Encara no!
Per què no?
Tu tens el testament. Em nomena a mi.
Sí, tinc el testament.
Sí, et nomena a tu.
En Seymour menteix.
Deixa'm lligar uns caps solts. Només aquesta nit.
D'acord!
En Seymour no té el testament.
De fet, no té ni remota idea d'on és.
Déu salvi la reina!
No és a la cancelleria.
Hem buscat per tots els racons.
Phillips, nova tasca.
Troba la Lady Jane Grey i el seu cònjuge borratxo.
Mata'ls.
La tiro per les escales?
-Un clàssic. -M'és igual.
Sigues creatiu.
Disfressa't i que sembli un accident.
Sí, senyor. Només una pregunta:
m'enduc el noi nou?
Perquè vegi com va la feina.
Feu-me un home, milord.
Com vulguis. Mata'ls i punt. Aquesta nit.
Papa!
Stanley! Tens el testament?
-No t'enfadis… -Càgon dena.
He anat a la cancelleria,
però han robat el testament del rei.
-Com? -Com ho sents.
Han esmicolat la porta.
D'acord, pla B: necessito una coartada.
A veure aquesta:
fèiem una excursió per la costa, a Devon.
Només tu i jo,
pare i fill, millors amics.
Necessito una coartada creïble.
Aniré a buscar en Guildford, doncs.
A en Guildford, deixa'l tranquil.
Està més segur on és ara. No.
Algú amb sang blava.
Algú que tingui el talent
i la destresa per treure'm d'aquí.
Necessito la…
Frances.
Bulliran viu el pare.
Ja, i què?
I què? Hola, noies.
L'hem de salvar. És innocent i ho saps.
Redeu, que engalanades! Un moment.
Què esteu fent?
Mira la nena dels meus ulls.
Vine, coseta bonica. Vine cap aquí.
Estimada Katherine.
Sabia que aquest dia arribaria
des que et vaig agafar en braços quan eres un nadó.
És un casament. M'encanten els casaments.
Rupert?
Guildford, per fi…
El senyor ha tornat.
Bon vespre, Bertie. Quina pinta. T'has superat.
Guildford, Guildford.
Gràcies, Bertie.
Et pots retirar per avui, si vols.
Mira això.
Una nota de rescat?
La Bandada vol 50 lliures per una tal Susannah?
És la meva criada i amiga.
És etiana. Ens devien veure a la taverna i la van atacar.
La tenen segrestada.
És culpa meva.
És extorsió. No ho podem pagar.
Si no ho fem, li tallaran el coll.
No. Literalment, no ho podem pagar.
Mon pare està endeutat…
…fins al coll.
Ens vau mentir.
Se suposava que eres ric. D'això es tractava.
Jo no vaig acordar això.
Molt bé, doncs m'enduc la plata.
Però què fas?
Jane, Jane, para.
Els etians no s'ataquen mútuament. A tu, et mataran.
No ho saps, això.
Els conec.
Guildford, o m'ajudes o calles i em deixes fer la meva.
I si t'ho prohibeixo?
Endavant, fes-ho.
Mana a la criada malcarada que tanqui la teva dona.
O beu fins a desmaiar-te.
Ho faré. Diverteix-te amb el teu joc suïcida.
Ho faré, gràcies.
La meva germana i jo hem estat pregant tota la nit
per la salut del nostre germà.
Lamentablement, les pregàries han estat en va.
El rei no passarà d'avui.
Ha entrat en la fase de deliri.
Però, abans de sucumbir,
m'ha ordenat, com a hereva seva,
d'ampliar les Lleis Divisòries i, d'una vegada per totes,
eliminar l'amenaça etiana.
Ca. Ca!
Encara no és mort.
És qüestió d'hores.
Vós encara no sou reina.
No podeu canviar les lleis,
ni molt menys seure al tron,
fins que es confirmi la mort de l'Edward
i sortiu nomenada al testament.
Lord Wessex, teniu una devoció admirable pel rei.
El vostre avi va lluitar a la batalla de Towton, oi?
I?
Mai no és tard per premiar la bona feina.
El castell de Skipton?
Sempre l'he volgut.
Molt bé. Doncs adjudicat.
Us podeu retirar tots.
Tu no, Bess. Queda't.
Germana, puc…
M'agradaria veure l'Edward abans…
No pots.
T'he de confessar una cosa,
però has de guardar el secret.
L'Edward ja és mort.
Com?
Quan?
Ahir vespre.
Posseït pel deliri… va caure per la finestra.
És devastador. Per la finestra.
Però bé, l'Edward s'ha passat la vida a les portes de la mort.
O sigui que tampoc no és una gran sorpresa.
Això et converteix en reina.
Sí, exacte.
La primera reina dels últims 500 anys.
Imagina-t'ho.
La dolça i incondicional Bess. Què faria sense tu?
Si el papa ens veiés…
Curiosament,
travessar el bosc a la nit
és i sempre ha estat
una mala idea.
Hòstia santa, càgon l'ou!
Tu?
Pretenies obrir-me el cap o què?
És clar. Pensava que eres un vagabund o un bandoler o similar.
Soc massa atractiu per ser-ho.
El pròxim cop, agafa una pedra més gran.
No m'obligaràs a tornar.
És impossible obligar-te a fer res.
Però veient que pot ser difícil d'explicar
la mort d'una esposa sense aixecar sospites…
Va, Jane, si us plau.
Soc aquí perquè m'has demanat ajuda.
Deixa'm ajudar-te.
Conec una drecera.
Entrarem al campament per sorpresa.
Està bé.
Necessites una daga. Per sort, en tinc una de sobres.
Això no és una daga.
Això és una daga.
¿Sabeu aquell adagi que parla de forçar una filla
a casar-se sense voler-ho per garantir la teva pròpia estabilitat?
El segon cop és més fàcil.
Com va dir l'il·lustre Knox:
"Promoure que una dona regni
"en qualsevol regne repugna la natura."
En qualsevol cas,
confio que els rumors sobre el prompte decés del rei
siguin exagerats
i no ens calgui patir la idiotesa de tenir una monarca dona!
Somriu.
Un brindis, per la meva dona!
Per la Katherine.
Milord, m'excuseu un moment?
-És clar, coseta preciosa meva. -Gràcies.
Tornaré a estar amb tu molt i molt aviat.
Katherine, no ho pots permetre, això.
Ja està fet.
Mentrestant, en un lloc del qual els etians no en parlen…
Soc jo.
Lord Seymour, el testament gairebé ja està.
Us caldrà el segell reial perquè sembli autèntic.
Ningú no s'atrevirà a discutir-me.
I, al matí, l'únic possible usurpador del tron serà mort.
Vaja, vaja. La princesa Mary estarà contenta com unes pasqües.
L'enhorabona, t'has guanyat la llibertat.
De debò?
Sí.
Gràcies, senyor.
No, no. Així no.
La gent podria pensar que tinc una presó etiana.
Va, transforma't.
Quina coseta més petita.
Hodgkins, vas de camperol, no de captaire.
D'acord, Phillips.
Desperta el teu amo.
Com dieu?
Que maleducat.
Portem un missatge per als teus senyors.
Si jo fos tu, els despertaria corrents.
Jo puc agafar el missatge.
Els meus senyors estan indisposats. Anguiles en mal estat. Culpa meva.
Ma mare sempre deia que les anguiles s'havien de menjar…
Calla.
Bé, bona nit.
Potser t'interessarà saber
que tinc habilitats especials.
La majoria, relatives a matar gent.
Digue'm on són
o et faré servir d'exemple per al meu jove aprenent.
Han anat a fer un tomb.
Ja sabeu com són els acabats de casar.
On han anat, exactament?
-Què? -Què?
M'estaves mirant.
No és cert.
D'acord!
És que una daga no s'agafa així.
T'ho dic perquè et puguis defensar
quan ens ataquin uns etians sanguinaris.
Ja… Què faig malament, segons tu?
El canell. És massa delicat.
T'ho mostraré.
L'antic rei estava obsessionat que l'Edward sabés lluitar.
Tir amb arc, esgrima, cos a cos, etcètera.
I ens van educar junts fins als deu anys.
Jo, amb vuit anys, era millor que en Capo Ferro
i et puc dir que agafes la daga com si fos un basalart.
Te la podria prendre en 15 segons.
Ho dubto bastant.
Doncs t'equivoques.
Ens apostem alguna cosa?
No pots apostar res.
Estàs pelat, recordes?
Segur que vols alguna cosa.
Digues.
Et vull fer una pregunta.
Has de respondre sincerament.
Fet.
Jo espero el mateix de tu.
Fet.
Vinga, doncs.
He guanyat.
No pas!
Ho retiro.
Ets la millor espadatxina del món.
Vinga, fes-me la pregunta.
Explica'm la primera transformació.
No en vols parlar mai.
M'has promès que em respondries.
T'he mentit.
Au, va.
La particularitat del vi Tudor, a part de ser ranci i molt especiat,
és que té un profund gust…
És una joveneta deliciosa, oi?
…de culpa.
Quina boda més maca.
Està lligada a aquest cràpula repugnant de per vida.
I se l'ha de tirar.
Quin fàstic.
Abans de mitjanit, en Leicester caurà rodó.
He dit als criats que li tinguin la copa sempre plena.
I demà a la nit què? I demà passat?
Prou.
Necessitem els seus diners.
Ves-te'n a la teva habitació. Fora d'aquí.
Hola.
Què vols?
Parlant del papa, creus que podríem…?
Si vol que l'ajudi a crear una defensa mediocre,
s'equivoca de persona.
No canviaràs d'opinió per res?
Potser el teixonet vol una mica de pessigolletes.
Surt fora i desfoga't amb alguna planta,
tros de camperol sortit.
Al meu pare el bulliran viu per un crim que no ha comès
i a tu, a qui he obert el meu cor
i he ofert el meu membre erecte, t'importa un rave!
Quina mena de dona ets?
No soc ni la teva mare ni la teva dona.
Estic per sobre teu en rang i situació,
i ja en tinc prou, de la teva presència incessant.
Gràcies per les confidències i el vigor juvenil.
Ja no em calen els teus serveis.
N'estàs totalment segura?
Espera'm a la meva habitació.
I no toquis res.
Gairebé és mitjanit. Estem perduts.
No estem perduts. És cap allà, deu minuts. Confia en mi.
Em conec aquests boscos.
M'hi van portar amb el primer canvi.
Trobarem la teva criada animal.
"Criada animal." És la meva millor amiga!
Però mai no et va confessar què era.
Ves per on.
Em vols dir alguna cosa?
Ets un mamarratxo escurat. Vas mentir perquè em casés amb tu.
-Per salvar-me la vida. -A costa de la meva.
El càstig per aquests matrimonis és la mort.
-Estic arriscant la vida per tu. -Per mi, no, per la Susannah.
La persona més important del món.
De fet, sí. Tu mai no ho entendràs.
Tu creus?
Mon pare va morir al mar i ens vam quedar sense res.
Ma mare es va tancar en banda.
La Margaret va deixar de parlar.
La Katherine no parava de plorar.
Estava sola.
I, un bon dia, la criada nova em va preguntar com estava.
Ningú no m'ho havia preguntat.
A ningú no li importava, excepte a la Susannah.
I sempre em feia riure.
Això sí que té mèrit.
Trepitja suau. Hi som a prop.
Creus molt en tu mateix.
La Bandada.
-Bé… -Hola, bonica.
La Susannah.
És ella? Ella és l'ostatge?
Hi anirà. Confieu en mi.
-Segur? -Us ho asseguro, apareixerà.
Jane, tornem a casa.
Espera aquí. De seguida tornem.
Que no esperi.
T'ha venut.
Jane! Para! Jane!
Susannah! Com ho has pogut fer?
Si et mous, t'esbudellarà.
-Jane… -Ho farà. Odia els etians.
Creia que corries perill.
Soc una beneita. Et pensava rescatar.
-Corro perill. -No, vols diners.
No us calen diners i a nosaltres, sí.
-No em fotis. -És cert.
Els etians no sobreviurem un hivern aquí,
sobretot amb els nous guàrdies.
Ens torturen, cremen els campaments…
La Bandada són una colla de criminals violents.
Ell és el teu marit?
T'espero fora.
No som criminals, Jane.
Sí, robem per sobreviure, però mirem de no fer mal a ningú.
Ets de la Bandada?
Des de quan?
Des que vas marxar de casa o abans?
Tant hi fa.
Pensava que érem amigues.
Et fregava el terra.
Era la teva amiga o simplement passava per allà?
Durant tots els anys que vaig treballar per a tu,
em vas preguntar per la meva vida?
D'acord.
Explica-me-la ara. Si us plau.
Vaig canviar aviat,
els pares em van apallissar.
La Bandada em salvà.
M'ajudaren a trobar feina en una casa noble.
Era en un lloc segur.
Fins que em vas dir de fugir.
Té.
Sé que no soluciona res.
Gràcies.
Jane!
Sí, un altre cop!
De pressa, corre.
L'únic etià que val la pena és l'etià mort.
Déu del cel. L'hem d'ajudar.
Espera, no.
Marxem d'aquí.
Susannah, marxa. Ara.
Caram, caram. Què tenim aquí?
Fuig.
Jane, vigila.
Alto!
Torneu! Us veig!
Va!
-Jane… -Guildford, deixa'm.
No.
Fes el favor d'apartar l'espasa.
Calla.
Fes cas al teu marit, Lady Jane.
Sí, sabem qui ets.
I tenim ordres de matar-te.
Així, Sr. Phillips?
Seràs un guàrdia excel·lent, Hodgkins.
Jane, corre!
Ja et tinc.
Mata'l, Hodgkins.
-Càgon l'hòstia. -Merda.
Correu!
No, no. Si us plau! No.
Si mai teniu l'oportunitat de fer l'amour
després que gairebé us matin uns soldats
i d'intentar el rescat d'un fals segrest
d'una subclasse metamòrfica
que s'amaga al bosc del teu regne dividit,
simplement, aprofiteu-la. Us ho passareu d'allò més bé.
Et desitjo tant.
-Vull… -Sí?
Vull el divorci.
Teníem un pacte.
Això és de bojos.
Sí, tens raó.
És de bojos.
Que tinguis bona nit.
T'envia en Leicester?
Estava tan borratxo que ha caigut rodó.
Gràcies al cel.
Necessites més vi.
Margaret, em…
Em pensava que, si la Jane es casava,
la mare em buscaria algú a qui jo estimés de debò.
No et pots quedar amb ell.
No tinc elecció.
Et rendeixes? Ets penosa.
I tu, una nena.
Un dia seràs com la Jane i jo, i com totes les altres del regne.
Faràs el que et diguin.
I una merda.
Pensava que no dormies.
Pensava que sabies trucar.
Ho he fet. Bastant estona.
Et sentia roncar darrere la porta.
Què vols, Guildford?
Encara que no t'ho creguis, vull saber com estàs.
Els del bosc eren guàrdies reials.
I sabien qui érem.
Ens buscaven. Per què ens volien matar?
No ho sé.
Escriuré a l'Edward.
Mira, Jane.
No vull faltar a la meva paraula.
Em vas preguntar sobre el primer cop.
Va ser el dia que van matar ma mare.
Em sap greu.
Si us plau, no me'n facis parlar.
T'ho prometo.
No et tornaré a mentir.
Demà provem una altra cura.
Potser així tindràs el divorci anhelat.
Si el 1553 existissin els terapeutes,
el nostre protagonista, melancòlic i torturat, seria diferent
i la història seria diferent.
Però no n'hi havia, i ell no ho és.
Ni ho pot ser. O sigui que així estem.
Quant triga, de mitjana, una persona a asfixiar-se?
Si la persona és un septuagenari d'ulls reumàtics i insuficiència hepàtica,
amb apnea del son, hidropesia, sífilis galopant i, òbviament, gota,
diríem que…
no gaire.
Heu vist en Leicester?
Caram. Quin gir.
Quina pena.
Vinga, noies. Tenim moltes coses a fer.
El rei és mort!
Ha arribat l'hora.
El rei és mort!
Ja us havia dit que pagava la pena esperar.
Reuneix el Consell.
Hem de llegir el testament.
Mi-te'l, el testament de l'Edward.
La Bess l'havia robat per protegir-lo. L'ha tingut sempre ella.
No em miris així.
Quina setciències.
Si l'Edward nomena la Jane, la Mary no ho superarà.
I qui sap què seria de mi.
Però, si és la Mary, doncs la Mary.
Pet, tu què faries?
Petúnia!
Gràcies a tots per ser testimonis d'aquest dia històric.
Sens dubte, un dia històric.
Lord Seymour, el testament del rei?
On és el segell reial?
No cal.
Seymour, el segell reial.
No cal. Para de controlar-me.
Estimats consellers, crec fermament
que el nostre rei ens deixà en les millors mans.
Descobrim quines mans són.
Tinc el testament del rei Edward.
I porta el segell reial.
Verge santa.
La Jane sap que hauria d'estar investigant.
Però només pot pensar en en Guildford.
En el seu passat tràgic i futur incert.
I en si serà capaç de descobrir la cura, en cas que existeixi.
Milady, un missatger de Londres.
El meu marit no hi és.
És per a vós.
Un missatge per a mi?
Sou de palau?
L'Edward?
El rei Edward és mort.
Déu meu.
Sa majestat us ha nomenat hereva al tron.
Llarga vida a la reina Jane.
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu: Guillermo Parra