Ano.
VIDĚLI JSTE
Jsem tvůj manžel a pán.
Máš mě milovat, ctít a poslouchat.
Povězte mi o sobě.
-Má snoubenka má mor. -To je smůla.
Můj manžel je mrtvý.
Kde je Guildford?
Má ustláno u stájí.
Jano, musím být o samotě.
Ty jsi kůň?
-Guildford své schopnosti neovládá. -Jak to?
Je ve dne koněm, v noci člověkem.
Je to jed.
-Komu jsi ho prodala? -Měl prsten.
-Co víš o jedech? -Florentská smrt?
-Jak je to zlé? -Katastrofální.
Mám důvodné podezření,
že o můj život usiluje někdo z dvořanů.
Jak se má bratříček?
Ví to. Král to ví.
Odteď bude po mém.
Jano, nevíš, jaké to tam je.
Je to nebezpečné. Edianové, Smečka.
Nebudeš v bezpečí.
-Moc mě to mrzí. -Mě taky.
Běž, Zuzano!
-Tu vůli musíme ochránit. -Jako teď?
Komu připadne koruna, ten bude ovládat celý svět.
Vůle krále Eduarda je pryč.
-Po tomto sňatku jsem netoužila. -Chceš rozvod?
Dobře, najdi pro mě lék, a s manželstvím bude konec.
S jistotou jsem se dopídil totožnosti vašeho traviče.
Chopte se lorda Dudleyho.
-Prsten s okem. -Vezmeme tě do severní věže.
Musel při útěku vypadnout ven.
Eduard je mrtvý!
Představa dokonalých líbánek zahrnuje moře vína,
jídla, dovádění a skotačení.
Ovšem Janě Greyové novomanželský život nepřinesl nic
než samotu, četbu a studium koňské kletby,
kterou trpí její manžel. Je to osamělé žití.
Čekal jsem tě v posteli.
Teda, myslel jsem, že budeš spát.
Já toho moc nenaspím.
Chystám se na další pokus.
Můžeš mi popsat, kdy ses proměnil poprvé?
Kdybych věděla víc... Nechceš o tom mluvit.
Na to není čas.
Brzy bude svítat.
Sbal se.
Co když na to jdeme úplně špatně?
Devět pokusů,
-všechny neúspěšné. -Já vím.
Přečetla jsem tvoje knihy o léčbě
a z většiny jsou to nesmysly.
Chci říct, co místo léku hledat způsob,
jak to dostat pod kontrolu?
Pořád budu Edian.
Ano, ale budeš to moct skrývat.
Jano, snaž se mi rozumět.
Chci se té kletby zbavit, jednou provždy.
-Bože. -I za cenu života.
Tak melodramatický jsi odjakživa?
-A ty tak hádavá? -Vlastně ano.
Svlékni si košili.
Pro ty z vás, kteří mají jinou školu,
Jana odříkává latinsky zaklínadlo,
které má z Guildfordovy duše vypudit edianského ďábla.
Janin přirozený sklon k intelektuálnímu skepticismu
nakrátko vystřídala, představte si to, naděje.
Prosím.
Ne!
Ne! Ne, ne!
Vy jste si mysleli, že Jana umí čarovat?
Tak to vás zklamu.
Tohle je trochu jiný příběh.
MÁ LADY JANA
Jen máloco dokáže Janu naštvat tak jako neúspěch.
Vrací do odlehlého sídla předků
svého koňského manžela
a je v koncích.
A jestli je v koncích Jana, nejchytřejší dívka v království,
člověk by si mohl říct...
Moment, co je to?
Požadavek výkupného.
Zuzana!
Kolikrát to budu muset...
Necháte toho močení?
Ten otvor má sloužit k ventilaci, ne jako pisoár.
Ticho tam!
Vy tam! Otevřete.
Co chcete?
Poslyšte, já krále neotrávil.
Ale věřím, že mu hrozí smrtelné nebezpečí.
Musím s Jeho Veličenstvem mluvit.
Došlo k hroznému omylu.
-To říkají všichni vězni. Ne. -Mluvím pravdu!
Za své činy se budete vařit zaživa.
Vařit? To se ještě dělá?
Vám to udělají, v pátek.
Pěkně v železným kotli ve Smithfieldu.
Bože na nebi! V dnešní době?
Jeden by řekl, že budeme civilizovanější.
Pamatujete Richarda Roose? To jsem králi Jindřichovi říkal:
„Uvařit kuchaře zaživa, to je trochu otřepané, ne?“
-Poslouchej, Kubo... Jirko. -Jirko.
Jsem nevinný, navlékli to na mě.
Král se musí dovědět pravdu,
ať to můžeme uvést na pravou míru.
Říká se, že už je mrtvý.
Cože?
Ne! Jeho závěť!
Ne, prosím!
Přiveďte mého syna Stana!
Je to vyzáblý jinoch se zlatavými vlasy.
Zavolejte mého syna!
Berto, díky bohu.
Milostivá paní Jano.
Dala byste si čerstvou broskvičku? Voňavou koupel?
Kočka teď měla ve stodole koťata.
-Potřebuji 50 liber. -50 liber čeho?
Zlata, stříbra. Musím pomoct kamarádce.
To se musíte zeptat pána, až se vrátí.
Jsme manželé. Co je jeho, je moje.
Ne, co je jeho, je jeho, včetně vás.
Takto ses chovala i k bývalé paní Dudleyové?
Guildfordově matce? To byla panečku dáma.
Měla důvtip, a co víc, krásu.
A nádherné vnady.
Pevné, svůdné, bujné.
Víte, co se říká. Do dlaně je akorát.
Když zemřela, ubohý Guildford bezmála...
Bezmála co?
Propána, kde jsem to skončila?
Ano, bez pánova svolení vám nic dát nemůžu.
Leda broskev nebo kotě.
Chci bratra hned vidět.
Vaše Výsosti, králův stav se zhoršil.
Nikdo ho nesmí rušit.
Kdo to nařídil?
Král je mrtev!
Ještě jednou.
Král je mrtev!
Když slavíte úspěšnou královraždu
a vlastní nadcházející korunovaci,
to poslední, co chcete, je nečekaná návštěva.
Dnes ne, díky.
Lorde Seymoure, několik dní jsem krále Eduarda neviděla.
-Nevíte o něm? -Ne.
Je vskutku otravná, že?
Bětka má podezření.
Ale vůbec ne. Ona jen tak vypadá. Dělej.
Už chci Eduardovu smrt oznámit.
Ještě ne.
Už jsme to řešili, piškotku. Má to svůj postup.
Musíme zapojit královskou radu,
-získat Eduardovo tělo... -Na takový sračky kašlu.
Beztak ho už proud odnáší až do Kentu.
Všichni věří, že ho otrávil lord Dudley, tak k čemu potřebujeme tělo?
Oznámíme smrt, přečteme závěť...
Ještě ne!
Proč ne?
Přece tu závěť máš. Jsem v ní já.
Jistěže ji mám.
Jistěže jsi v ní ty.
Seymour lže.
Ještě mě nech večer dořešit pár věcí.
Fajn!
Seymour Eduardovu závěť nemá.
Ta listina se odebrala do neznámé prdele.
Ať žije královna!
U kancléře není, sire.
Dívali jsme se všude.
Nový úkol, Phillipsi.
Najděte lady Janu Greyovou a jejího nadranýho chotě.
A zabijte je.
Mám ji srazit ze schodů?
-To je klasika. -Jak chceš.
Fantazii se meze nekladou.
Jen buďte v přestrojení a ať to vypadá jako nehoda.
Ano, sire. Ještě dotaz.
Můžu s sebou vzít nováčka?
Ať si odfajfkne první mord.
Ať je ze mě chlap, mylorde.
Pro mě za mě. Jen ať je po nich, ještě dnes.
Tati!
Stanley! Máš tu závěť?
-Nezlob se... -Proklatě.
Byl jsem u kancléře, jak jsi chtěl,
ale královu vůli někdo ukradl.
-Je pryč? -Pryč.
Dveře byly rozmlácené na cimprcampr.
Nuže, plán B. Potřebuju alibi.
Mám návrh.
Udělali jsme si výlet na pobřeží. Do Devonu.
Jen ty a já,
otec a syn, parťáci.
Ne, musí to být přesvědčivé.
Takže mám dojít pro Guildforda, co?
Guildforda do toho netahej.
Je teď v bezpečí. Ne, ne.
To chce někoho s královskou krví.
Někoho, kdo má dovednosti, důvtip
a intrikářskou mysl, která mě dostane ven.
Potřebuji...
Frances.
Tátu chtějí uvařit zaživa.
Ano, a?
A? Ahoj, holky.
Musíme ho zachránit. Je nevinný. To víš.
Panečku, jste nějak vystrojené.
K čemu se to chystáte?
Tady mám ty svoje holubičky.
Pojď ke mně, ty moje hrdličko, jen pojď.
Drahá Kateřino.
Věděl jsem, že tento den nadejde.
Už když jsem tě jako malou choval v náručí.
Aha, svatba. Svatby miluju.
Ruprte?
Guildforde, konečně...
Pán je zpátky z města.
Dobrý večer, Berto. Krásná tabule. Překonala ses.
Guildforde, Guildforde.
Děkuji, Berto.
Pro dnešek už můžeš jít.
Čti.
Výkupné?
Smečka chce padesát liber za nějakou Zuzanu?
Moji služebnou a přítelkyni.
Je Edianka. Smečka ji asi zahlédla v hostinci
a obrátila se proti ní. Teď ji drží.
Je to moje vina.
To je vydírání. Nemůžeme jim zaplatit.
Pak jí ale podříznou krk.
Ne, myslím, že opravdu nemůžeme.
Otec je až po koule v dluzích.
Po kolena.
Takže jsi lhal.
Máš být boháč, o to celou dobu jde.
Já náš sňatek nedomlouval.
Pak si vezmu rodinné stříbro.
To myslíš vážně?
Jano, přestaň!
Bestie si navzájem neublíží, ale tebe zabijí bez váhání.
To nemůžeš vědět.
Znám Ediany.
Buď mi pomoz, nebo se mi kliď z cesty.
A co když ti to zakážu?
Prosím, zakaž mi to.
Nařiď své upjaté služebné, ať tvou ženu zavře na zámek.
A ještě si pořádně nalij.
Díky, naleju. Užij si svou sebevražednou misi.
Díky, užiju.
Má sestra a já jsme se celou noc modlily
za uzdravení našeho drahého bratra.
Naše modlitby bohužel nebyly vyslyšeny.
Král Eduard se nedožije rána.
Upadl do deliria.
Avšak ještě předtím
mě coby svou následnici pověřil
rozšířením zákonů segregace a definitivním vymýcením
edianské hrozby.
Ne. Ne. Ne!
Ještě není po smrti.
Dejte tomu pár hodin.
Ještě nejste královna.
Nemůžete měnit zákony,
natož vysedávat na trůnu.
Jen jestli se potvrdí, že je Eduard mrtvý
a že vás jmenuje ve své závěti.
Lorde z Wessexu, vaše oddanost je pozoruhodná.
Váš děd prokázal odvahu v bitvě u Towtonu, není-liž pravda?
A?
Na odměnu dobrého počinu není nikdy pozdě.
Co takový hrad ve Skiptonu?
Po tom prahnu odjakživa.
Skvěle, tak odchod.
Víte co? Běžte všichni.
Bětko, ty zůstaň.
Sestro, mohu...
Totiž, chtěla bych ještě Eduarda navštívit.
To nejde.
Musím se ti s něčím svěřit,
ale musíš to tajemství za každou cenu zachovat.
Eduard již zemřel.
Cože?
Kdy?
Včera v noci.
Zchvácen deliriem se vrhnul z okna.
Skutečně. Je to zdrcující.
Na druhou stranu, Eduard byl jednou nohou v hrobě celý život,
tak se není moc čemu divit, že?
Tím pádem budeš královnou.
Je to tak.
První královnou za 500 let.
Věřila bys tomu?
Má drahá oddaná Bětko. Co bych si bez tebe počala?
Kdyby nás tak viděl táta.
Jen tak pro zajímavost.
Procházet v noci lesem
odjakživa byl a stále je
otřesný nápad.
Sakra prdel!
Ty?
Tím šutrem jsi mě chtěla sejmout?
Samozřejmě! Čekala jsem tuláka, zbojníka nebo tak.
Na tuláka jsem moc fešnej.
Stejně tak na zbojníka. Příště si vezmi větší.
Nepřinutíš mě se vrátit.
Očividně tě není možné přimět k ničemu.
Ale vzhledem k tomu, že mrtvá manželka
by se mi těžko vysvětlovala a vzbudila by podezření...
Jano, prosím tě, počkej.
Přišel jsem, protože jsi chtěla, abych ti pomohl.
Tak mě nechej.
Znám zkratku.
Zaskočíme Ediany v jejich táboře.
Dobře.
Budeš potřebovat dýku. Naštěstí mám ještě jednu.
To není dýka.
Tohle je dýka.
Znáte to staré rčení o donucení dcery k sňatku
proti její vůli v zájmu vlastního hmotného zajištění?
Napodruhé je to snazší.
Jak brilantně poznamenal John Knox:
„Povýšit ženu, aby nesla tíhu vlády
nad jakoukoli říší, odporuje přírodě.“
Tak či tak
pevně věřím, že zvěsti o Eduardově blízkém skonu
jsou zcela přehnané
a vlády stupidní vladařky se nemusíme obávat!
Úsměv.
Připijme si na moji manželku!
Na Kateřinu.
Omluvíte mě, lorde?
-Ale ovšem, maličká. -Děkuji.
Brzy za tebou přijdu.
Kateřino, nesmíš to matce dovolit.
Už je pozdě.
Mezitím na místě, o kterém se Edianové bojí mluvit nahlas.
To jsem já.
Lorde Seymoure, závěť je téměř hotová.
Na důkaz pravosti budete potřebovat královskou pečeť.
Nikdo se neodváží mi odporovat.
A jediný možný uzurpátor bude do rána mrtvý.
No teda, princezna Marie bude šťastná jako blecha.
Blahopřeji, vysloužil sis svobodu.
Opravdu?
Ano.
Děkuji, sire.
Ale ne, takhle ne.
Ještě si lidé pomyslí, že tu provozuji edianskou věznici.
Proměň se.
Takový drobeček.
Vydáváš se za rolníka, Hodgkinsi, ne za povaleče.
Ano, Phillipsi.
Vzbuď svého pána.
No dovolte.
Jsem to nezdvořák.
Neseme zprávu pro tvého lorda a lady.
Radím ti, abys je šla kvapem vzbudit.
Vyřídím jim to.
Pánovi a paní není dobře. Zkažení úhoři. Můžu za to já.
Má matka o úhořích vždycky říkala,
-že se musí jíst jen... -Sklapni.
Nuže, dobrou noc.
Mohlo by tě zajímat,
že oplývám jistými dovednostmi.
Hlavně co se týče vraždění.
Tak mi koukej říct, kde jsou,
nebo tady svému mladém příteli předvedu názornou ukázku.
Vyšli si na procházku při měsíčku.
To víte, novomanželé.
Kam přesně se vydali?
-Co je? -Co?
Hledíš na mě.
Nehledím.
Jak myslíš.
Já jen, že takhle se dýka nedrží.
Říkám to, jen aby ses dokázala ubránit,
až nás dřív nebo později přepadne banda Edianů.
Co dělám podle tvého odborného názoru špatně?
Jsi moc něžná v zápěstí.
Předvedu ti to.
Víš, že starý král bazíroval na tom,
aby se Eduard učil umění boje?
Lukostřelbu, šerm, zápasení a tak dále.
A až do deseti let jsme se učili společně.
Jako někdo, kdo v osmi porazil mistra Capoferra,
mohu s jistotou říct, že tu dýku držíš jako falchion.
Odzbrojila bych tě za 15 sekund.
O tom pochybuju.
To bys neměl.
Vsadíme se?
Nemáš co vsadit.
Pamatuješ? Nemáš ani floka.
Něco bys určitě chtěla.
Řekni si.
Chci se tě na něco zeptat.
A musíš říct pravdu.
Souhlas.
A totéž platí pro tebe.
Souhlas.
Tak pojď.
Vyhrál jsem.
To teda ne!
Beru zpět.
Jsi ten nejlepší šermíř všech dob.
Tak prosím. Ptej se.
Pověz mi o své první proměně.
A proč o tom nechceš mluvit.
Slíbil jsi, že mi odpovíš.
Lhal jsem.
Pojď.
Silně kořeněné žluklé tudorovské víno má tu vlastnost,
že chutná až příliš...
Kráska k nakousnutí, nemyslíte?
...provinile.
To se ti povedlo.
Do konce života bude uvázaná k tomu páprdovi.
A navíc ho musí ojet.
Hnus.
Leicester do půlnoci vytuhne s pohárem v ruce.
Řekla jsem služebným, ať ho pořádně namažou.
A co zítřejší noc a ta po ní?
To by stačilo!
Potřebujeme jeho peníze.
Jdi do svého pokoje. No tak, mazej!
Ahoj.
Co je?
Co se týče táty, šlo by...
Jestli chce pomoct vymyslet nějakou chabou obhajobu,
pak fňuká na špatné adrese.
Nic tě nepřiměje změnit názor?
Vím, že vačice má ráda drbání.
Běž si udělat dobře někam do keře,
ty chlípný vidláku.
Otec se má vařit zaživa za zločin, který nespáchal,
a člověku, kterému jsem otevřel své tlukoucí srdce
a nastavil svůj prostopášný nadutý úd, je to úplně putna!
Co jsi to za ženskou?
Nejsem tvoje matka ani manželka.
Mám vyšší a výhodnější postavení
a tvá neustálá přítomnost v mém životě mě začíná unavovat.
Děkuji ti za důvěru a mladistvou energii.
Ani jednoho už není potřeba.
Jsi si tím tak jistá?
Běž ke mně do ložnice a počkej na mě.
A na nic tam nesahej.
Už bude půlnoc. Ztratili jsme se.
Neztratili. Je to deset minut tímto směrem. Věř mi.
Znám tyto lesy už léta.
Otec mě sem po první proměně poslal.
Tvou zvěrskou služku najdeme.
„Zvěrskou služku?“ Je to má nejlepší přítelkyně.
Přesto ti o sobě nikdy neřekla pravdu.
Já se nestačím divit.
Copak? Máš něco na srdci?
Ano, jsi podvodník a pitomec, co smrdí korunou. Oklamal jsi mě.
-Abych si zachránil život. -Na úkor toho mého.
Smíšené manželství se trestá smrtí, což jistě víš.
-Právě pro tebe riskuju život. -Pro mě ne, pro Zuzanu.
Nejdůležitější osoba na světě.
Náhodou ano. Tomu ty nemůžeš rozumět.
Schválně.
Otec zemřel na moři a rázem jsme přišli o všechno.
Matka se uzavřela do sebe.
Markéta přestala mluvit.
Kateřina nebyla k utišení.
Byla jsem sama.
Až se mě jednou nová služka zeptala, jak mi je.
Nikoho ani nenapadlo se zeptat.
Nikdo se nestaral. Zuzana se starala vždycky.
A vždycky mě rozesmála.
To je opravdu k pohledání.
Našlapuj zlehka, jsme blízko.
Jak sebejistě.
Smečka.
-Ale... -Ahoj, nezbednice.
Zuzana.
To má být ona? Ta „rukojmí“?
Ukáže se, věřte mi.
-Určitě? -Slibuju, že přijde.
Pojďme domů, Jano.
Počkej tady. Hned jsme zpátky.
Ať dlouho nečeká.
Nastražila to.
Jano, stůj! Jano!
Zuzano! Jak jsi mi tohle mohla udělat?
Stůj, nebo tě zapíchne.
-Jano... -Vážně, nenávidí Ediany.
Prý že jsi v nebezpečí.
Jsem ale pitomá. Šla jsem tě zachránit.
-Já jsem v nebezpečí. -Jen chceš peníze.
Peníze, které nepotřebujete, ale my ano.
-Nezačínej. -Je to pravda.
Další zimu Edianové v divočině nepřežijí.
Ne s novou kingslandskou stráží.
Mučí a zavírají nás, vypalují nám tábory.
Každý ví, že Smečka je banda násilných zločinců.
Tohle je tvůj manžel?
Fajn, počkám venku.
Nejsme zločinci, Jano.
Ano, sice krademe, abychom přežili, ale snažíme se nikomu neublížit.
Takže ke Smečce patříš?
Jak dlouho?
Co jsi odešla z matčina domu, nebo déle?
Záleží na tom?
Měla jsem tě za přítelkyni.
Drhla jsem u vás podlahy.
Byla jsem fakt přítelkyně, nebo jen někdo v tvém životě?
Pracovala jsem tam tolik let.
Zajímala ses někdy o moji rodinu nebo odkud jsem?
Dobře.
Tak mi to řekni teď. Prosím.
Proměnila jsem se
a rodiče mě jako malou málem ubili.
Smečka mě zachránila.
Našli mi práci u urozené veritské rodiny.
Byla jsem v bezpečí.
Než jsi mě vzala na útěk.
Vezmi si to.
Vím, že to nic nenapraví.
Děkuju.
Jano!
Správně, znovu!
Honem, rychle!
Mrtvý Edian, dobrý Edian.
Bože, musíme mu pomoct.
Ne, počkej.
Musíme zmizet.
Zuzano, utíkej. Rychle.
To se podívejme.
Běž.
Jano, buď opatrná.
Stát!
Zpátky! Vidím vás!
Honem!
-Jano... -Běž, nech mě tu.
Ne.
Dej ten meč laskavě pryč.
Buď zticha.
Poslechněte manžela, lady Jano.
Správně, víme, co jste zač.
Máme příkaz vás zabít.
Takhle, pane Phillipsi?
Bude z tebe náramný královský strážce, Hodgkinsi.
Jano, utíkej!
A mám tě.
Zabij ho, Hodgkinsi.
-Ty krávo! -Ty krávo!
Rychle pryč!
Ne, ne, prosím, ne!
Jestli se vám někdy naskytne příležitost pomilovat se,
potom co vás málem zabili vojáci vašeho bratrance,
když jste přišli na pomoc k fingovanému únosu
proměňujících se vyvrhelů
skrývajících se v lesích vašeho rozděleného království,
nesmíte si to nechat ujít. Je to ohromná zábava.
Bože, chci tě.
-Chci... -Jo?
Chci rozvod.
Měli jsme dohodu.
Tohle je šílené.
Jo, máš pravdu.
Je to šílené.
Dobrou noc přeju.
Už mě Leicester shání?
Je opilý do němoty. Matka to zařídila.
Díky bohu.
To chce ještě víno.
Markéto, já...
Myslela jsem, že když si Jana vezme Guildforda,
mně najde matka někoho, koho bych mohla opravdu milovat.
S tímhle zůstat nemůžeš.
Nemám na výběr.
Vzdáváš to? To jsi pěkně ubohá.
A ty jsi ještě děcko.
Jednou skončíš stejně jako já, Jana a všechny urozené dívky z království.
Uděláš, co ti řeknou.
Ať si naserou.
Myslel jsem, že nespíš.
A já zas, že ty umíš klepat.
Klepal jsem, celkem dlouho.
Slyšel jsem tě chrápat i přes dveře.
Co chceš, Guildforde?
Věř nebo ne, přišel jsem tě zkontrolovat.
Přemohli jsme tam královskou stráž.
Znali naše jména.
Pátrali po nás. Proč by nás chtěli zabít?
To nevím.
Hned ráno pošlu psaní Eduardovi.
Poslyš.
Nechci být někým, kdo nedrží slovo.
Ptala ses na moji první proměnu.
Stalo se to v den, kdy mi zavraždili matku.
To je mi moc líto.
Prosím, nenuť mě o tom mluvit.
Slibuju.
Už nikdy ti nebudu lhát.
Zítra zkusíme další léčbu.
Pak se toho rozvodu možná dočkáš.
Kdyby v roce 1553 existovali terapeuti,
náš zádumčivý, ztrápený hrdina by byl úplně jiný,
a tento příběh zrovna tak.
Nicméně tehdy ještě nebyli, takže on není
a příběh taky ne, takže tak.
Za jak dlouho se udusí průměrný člověk,
pokud je to sedmdesátník s podlitýma očima a selhávajícími játry
trpící spánkovou apnoí, otoky, pokročilou syfilidou a samozřejmě dnou?
Odpověď zní...
Dlouho to netrvá.
Neviděly jste Leicestera?
To je trochu nečekaný zvrat.
Jaká to škoda.
Pojďte, holky. Máme napilno.
Král je mrtev! Král je mrtev! Král je mrtev!
Do akce.
Král je mrtev! Král je mrtev!
Neříkal jsem ti, že počkat se vyplatí?
Svolej radu.
Je čas přečíst závěť.
Kde se vzala, tu se vzala Eduardova závěť.
Pro jistotu ji sebrala Bětka a měla ji celou dobu u sebe.
Nekoukej se na mě tak.
Einstein jeden.
Jestli Eduard jmenoval Janu, Marie se přes to nepřenese.
A kdo ví, co bude se mnou.
Jestli ale Marii, tak budiž.
Pet, co bys dělala ty?
Petunie!
Všem vám děkuji, že se mnou sdílíte dnešní historický den.
Vskutku historický.
Lorde Seymoure, královu závěť, prosím.
Kde je královská pečeť?
To nic.
Královská pečeť, lorde.
To nevadí, přestaň mě sekýrovat.
Vážení spolurádcové, pevně věřím,
že nás král svěřil do dobrých rukou.
Podívejme se tedy, kdo to bude.
To já mám závěť krále Eduarda.
A je na ní královská pečeť.
Panenko skákavá.
Jana ví, že by měla bádat.
Musí však pořád myslet na Guildforda.
Na jeho tragickou minulost, nejistou budoucnost,
a jestli se jí podaří lék najít,
pokud vůbec existuje.
Má paní, posel z Londýna.
Můj manžel tu bohužel není.
Jdu za vámi.
Zpráva pro mne?
Přijíždíte z paláce?
Eduard?
Král Eduard je mrtev.
Bože.
Jeho Veličenstvo vás jmenovalo následnicí trůnu.
Ať žije královna Jana.
Překlad titulků: Martin Zeidler
Kreativní dohled Kateřina Hámová