‫כן.‬
‫בפרקים הקודמים‬
‫אני בעלך ואדונך,‬
‫שאותו עלייך לאהוב, לכבד ולציית לו.‬
‫ספר לי על עצמך.‬
‫- ארוסתי חולה במחלת הדבר. - מזל רע.‬
‫בעלי מת.‬
‫היכן לורד גילפורד?‬
‫יש לו מיטה ליד האורוות.‬
‫ג'יין, אני צריך להיות לבד.‬
‫אתה סוס?‬
‫- גילפורד לא יכול לשלוט בכוחות שלו. - מדוע?‬
‫זה עניין של סוס בשעות היום, אדם בשעות הלילה.‬
‫זו קופסת מרעיל.‬
‫- למי מכרת? - בחור עם טבעת מפחידה.‬
‫- מה ידוע לך? - יוצרת האלמנות מפירנצה?‬
‫- עד כמה חמור זה? - קטסטרופלי.‬
‫יש לי סיבה להאמין‬
‫שהרוצח הפוטנציאלי שלי הוא מישהו בחצר המלך.‬
‫מה שלום אחי הקטן?‬
‫הוא יודע. המלך יודע.‬
‫אני לוקחת את השליטה.‬
‫את לא יודעת איך זה להיות בחוץ.‬
‫זה מסוכן. איתיאנים, הלהקה.‬
‫את לא תהיי בטוחה.‬
‫- אני מצטערת כל כך. - גם אני.‬
‫סוזנה, לכי!‬
‫- עלינו לשמור על הצוואה. - כרגע?‬
‫האדם שמקבל את הכתר שולט בעולם.‬
‫צוואתו של המלך אדוארד נעלמה.‬
‫- נישואין מעולם לא היו רצוני. - אז גירושין?‬
‫בסדר. תמצאי עבורי תרופה, והנישואין האלה יסתיימו.‬
‫אימתי את זהות המרעיל שלך.‬
‫עצרו את לורד דאדלי.‬
‫- טבעת העין. - נעביר אותך לצריח הצפוני.‬
‫הוא כנראה נפל כשניסה להימלט.‬
‫אדוארד מת!‬
‫בירח דבש אידיאלי ישנה כמות עצומה של יין,‬
‫מזון ופמפומים נמרצים.‬
‫אך עבור ג'יין גריי, חיי הנישואין הטריים לא מציעים דבר‬
‫מלבד בדידות, קריאה ומחקר על קללת הסוסים‬
‫המטרידה את בעלה. הם בודדים למדי.‬
‫דמיינתי אותך במיטה.‬
‫כלומר, חשבתי שתהיי ישנה.‬
‫אני לא ישנה הרבה.‬
‫אני מתכוננת לניסיון הבא שלנו.‬
‫תוכל לספר לי על הפעם הראשונה שהשתנית?‬
‫אולי אם אבין יותר. אתה מסרב לדבר על זה.‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫כמעט עלות השחר.‬
‫תביאי את הדברים שלך.‬
‫גילפורד, מה אם אנחנו ניגשים לזה בצורה שגויה?‬
‫ניסינו תשע תרופות.‬
‫- כולן נכשלו. - אני מודע לכך.‬
‫קראתי כל ספר תרופות לאיתיאנים.‬
‫רובם שטויות.‬
‫הפואנטה היא שאולי במקום לנסות ולרפא את המצב שלך,‬
‫נמצא דרך לשלוט בו.‬
‫עדיין אהיה איתיאני.‬
‫כן, אבל אם תוכל להסתיר זאת...‬
‫ג'יין, נסי להבין.‬
‫אני רוצה להשתחרר מהקללה הזו. לנצח.‬
‫- אלים. - אפילו אם אמות.‬
‫האם תמיד היית מלודרמטי כל כך?‬
‫- האם תמיד היית וכחנית כל כך? - כן, לאמיתו של דבר.‬
‫פשוט את החולצה שלך.‬
‫לאלו מכם שלא למדו בבית ספר מסוג זה,‬
‫ג'יין מדקלמת כישוף בלטינית‬
‫שמבטיח לגרש את השד האיתיאני מנשמתו של גילפורד.‬
‫ברגע זה, הנטייה הספקנית האינטלקטואלית הטבעית שלה‬
‫הוחלפה מכל הדברים ב... תקווה.‬
‫בבקשה.‬
‫לא!‬
‫לא! לא, לא, לא! לא!‬
‫חשבתם שג'יין יכולה לבצע קסמים?‬
‫טוב, אני מצטער.‬
‫זה לא סיפור מהסוג הזה.‬
‫ליידי ג'יין שלי‬
‫מעטים הם הדברים שמרגיזים את ג'יין כל כך כמו כישלון.‬
‫בעודה עושה את דרכה הארוכה לבית אבותיו‬
‫של בעלה הסוסי,‬
‫ג'יין מוצאת עצמה מבולבלת.‬
‫ואם ג'יין, הנערה החכמה ביותר בממלכה, מבולבלת,‬
‫ניתן להסיק...‬
‫חכו רגע. מה זה?‬
‫מכתב כופר.‬
‫סוזנה.‬
‫כמה פעמים...‬
‫אתה מוכן להפסיק להשתין?‬
‫זהו פתח אוורור, לא משתנה ציבורית.‬
‫היי! שתוק!‬
‫אתה שם! תפתח.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫תקשיב לי. לא הרעלתי את המלך.‬
‫אבל אני מאמין באמת שחייו בסכנה חמורה ביותר.‬
‫אני צריך לדבר עם הוד מלכותו.‬
‫קיימת אי הבנה נוראית.‬
‫- כל האסירים אומרים את זה. לא. - זו האמת!‬
‫צריך לבשל אותך על הפשעים שלך.‬
‫לבשל? אנחנו עדיין עושים זאת?‬
‫אתה תעשה זאת. ביום שישי, למעשה.‬
‫בסיר ברזל גדול בסמית'פילד.‬
‫אלים אדירים! בימינו?‬
‫אפשר לחשוב שנהיה מתוחכמים יותר.‬
‫זוכר את ריצ'רד רוז? אמרתי למלך הנרי, אמרתי...‬
‫"לבשל את הטבח שלך, זה קצת חסר תחכום, נכון?"‬
‫- תראה, ג'ים... ג'ורג'. - ג'ורג'.‬
‫אני חף מפשע. הופללתי.‬
‫המלך צריך לדעת את האמת‬
‫כדי שנוכל לסדר את הבלגן הזה.‬
‫השמועה מספרת שהוא כבר מת.‬
‫מה?‬
‫לא! הצוואה!‬
‫לא, בבקשה.‬
‫תביא את הבן שלי. סטן.‬
‫בחור גבוה, רזה ורפוי, שיער שזור זהב.‬
‫תביא את הבן שלי!‬
‫ברטי. תודה לאלים.‬
‫ליידי ג'יין המתוקה.‬
‫תרצי אפרסק טרי וטעים? רחצה באמבט ריחני?‬
‫החתולה בדיוק המליטה חתלתולים.‬
‫- אני צריכה 50 פאונד. - 50 פאונד של מה?‬
‫זהב, כסף. אני צריכה לעזור לחברה שלי.‬
‫תצטרכי לבקש מהאדון כשהוא יחזור מהעיר.‬
‫הוא בעלי. מה ששלו שלי.‬
‫לא. מה ששלו שלו. כולל אותך.‬
‫האם התייחסת כך גם לליידי דאדלי הקודמת?‬
‫אימא של גילפורד? היא הייתה ליידי.‬
‫מבריקה, אך חשוב מכך, יפהפייה.‬
‫וחזה נפלא.‬
‫מוצק, מלא חיים, עסיסי.‬
‫את יודעת מה אומרים, מה שגולש מכף היד הוא בזבוז.‬
‫וכשהיא מתה, גילפורד המסכן היה כמעט...‬
‫כמעט מה?‬
‫בחיי, מה אמרתי?‬
‫כן. ללא רשות האדון, לא אוכל לתת לך דבר.‬
‫למעט אפרסק. או חתלתול.‬
‫אני צריכה לראות את אחי מייד.‬
‫הוד מעלתך, בריאותו של המלך החמירה.‬
‫אסור להפריע לו.‬
‫מי הורה על כך?‬
‫המלך מת!‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫המלך מת!‬
‫כשחוגגים הריגת מלך מוצלחת‬
‫ואת ההכתרה ההולכת וקרבה שלכם,‬
‫הדבר האחרון שתרצו הם אורחים בהפתעה.‬
‫לא היום, תודה.‬
‫לורד סימור. לא ראיתי את המלך אדוארד במשך ימים.‬
‫- האם ראית אותו? - לא.‬
‫אלים, היא מעצבנת, נכון?‬
‫בס חושדת.‬
‫לא, לא, לא. אלו רק הפנים שלה. קדימה.‬
‫נמאס לי להמתין להודעה על מותו של אדוארד.‬
‫עדיין לא.‬
‫דיברנו על זה, מתוקונת. זה תהליך.‬
‫חייבים לערב את המועצה המלכותית,‬
‫- חייבים להשיב את גופתו של אדוארד... - שיזדיינו.‬
‫הוא בטח כבר צף חצי דרך לקנט.‬
‫מאחר שכולם מאמינים שהורעל בידי לורד דאדלי, מדוע אנו זקוקים לגופה?‬
‫בוא נכריז על מותו, נקרא את הצוואה.‬
‫עדיין לא!‬
‫למה לא?‬
‫הצוואה בידך. אני מוזכרת כיורשת.‬
‫מובן שהצוואה בידי.‬
‫מובן שאת היורשת.‬
‫סימור משקר.‬
‫רק תני לי את הערב הזה כדי לסגור קצוות.‬
‫בסדר!‬
‫סימור לא מחזיק בצוואתו של אדוארד.‬
‫המסמך, למעשה, לא נמצא בשום מקום.‬
‫אלוהים, נצור את המלכה!‬
‫היא לא בגנזך, אדוני.‬
‫בדקנו בכל פינה אפשרית.‬
‫משימה חדשה, פיליפס.‬
‫מצא את ליידי ג'יין גריי ואת בעלה השיכור.‬
‫הרוג אותם.‬
‫שאעיף אותה במורד המדרגות?‬
‫- קלסי. - לא אכפת לי.‬
‫כן, תהיו יצירתיים.‬
‫לכו מחופשים ותגרמו לזה להיראות כמו תאונה.‬
‫כן, אדוני. רק שאלה אחת.‬
‫אוכל לקחת איתי את הבחור החדש?‬
‫שיבצע את הרצח הראשון שלו.‬
‫תהפוך אותי לגבר, אדוני.‬
‫שיהיה. רק תהרגו אותם. הלילה.‬
‫אבא!‬
‫סטנלי! השגת את הצוואה?‬
‫- אל תכעס... - לעזאזל...‬
‫הלכתי לגנזך כפי שביקשת,‬
‫אבל צוואת המלך ליורשו נגנבה.‬
‫- נגנבה? - נגנבה.‬
‫הדלת הייתה מרוסקת לחתיכות.‬
‫בסדר, תוכנית ב'. אני צריך אליבי.‬
‫הנה הצעה.‬
‫היינו בטיול גברים קצר אל החוף. דבון.‬
‫רק אתה ואני,‬
‫אב ובן, החברים הטובים ביותר.‬
‫אני צריך אליבי שאנשים יאמינו לו.‬
‫אני מניח שתרצה שאביא את גילפורד.‬
‫אל תערב את גילפורד.‬
‫הוא בטוח יותר במקומו. לא, לא, לא.‬
‫אנחנו זקוקים למישהו עם דם מלכותי.‬
‫מישהו בעל הכישורים, החוכמה,‬
‫עם מיומנות התחבולה כדי להוציא אותי מכאן.‬
‫אני צריך את...‬
‫פרנסס.‬
‫אבא יבושל בעודו בחיים.‬
‫כן, ו...?‬
‫ו...? היי, ילדות.‬
‫מוכרחים להצילו. הוא חף מפשע. את יודעת.‬
‫בחיי, כולכן לבושות מהודר מאוד. רגע.‬
‫מה אתן עושות?‬
‫הנה הטליה היקרה שלי.‬
‫בואי הנה, יונה קטנה שלי. בואי הנה.‬
‫קתרין היקרה.‬
‫ידעתי שיום זה יגיע,‬
‫מאז שהחזקתי אותך בזרועותיי בגיל ינקות.‬
‫זו חתונה. אני אוהב חתונות.‬
‫רופרט?‬
‫גילפורד. סוף סוף...‬
‫האדון חזר מהעיר.‬
‫ערב טוב, ברטי. סעודה נהדרת. התעלית על עצמך.‬
‫גילפורד, גילפורד.‬
‫תודה, ברטי.‬
‫את משוחררת לשאר הלילה, אם תרצי.‬
‫תראה את זה.‬
‫מכתב כופר?‬
‫הלהקה רוצה 50 פאונד עבור מישהי ששמה סוזנה?‬
‫המשרתת שלי, חברה שלי.‬
‫היא איתיאנית. הלהקה בטח ראתה אותנו במסבאה‬
‫והם בגדו בה. ועכשיו היא בת הערובה שלהם.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫זו סחיטה. לא נוכל לשלם עליה.‬
‫הם ישספו את גרונה אם לא נשלם.‬
‫לא, ג'יין, אני מתכוון שממש לא נוכל לשלם.‬
‫אבא שלי שקוע בחובות עד הביצים.‬
‫עד הצוואר.‬
‫אז שיקרת.‬
‫אתה אמור להיות עשיר, זה היה כל העניין.‬
‫לא קבעתי את הנישואין האלה.‬
‫בסדר. אז אקח את כלי הכסף של משפחתך.‬
‫את רצינית?‬
‫ג'יין, ג'יין, תפסיקי.‬
‫חיות לא יפגעו זו בזו, אבל הן לא יהססו להרוג אותך.‬
‫אתה לא יודע את זה.‬
‫אני מכיר אותם.‬
‫גילפורד, תעזור לי או שתשתוק ותפנה לי את הדרך.‬
‫ואם אאסור את זה?‬
‫אם ככה, קדימה. תאסור.‬
‫תגיד למשרתת חמוצת הפנים לכלוא את אשתך. נראה אותך.‬
‫תשתה משקה גדול.‬
‫כן, אעשה זאת. תודה. תיהני בדרך למותך.‬
‫אני איהנה. תודה.‬
‫אחותי ואני התפללנו כל הלילה‬
‫לבריאותו של אחינו האהוב.‬
‫למרבה הצער, תפילותינו כשלו.‬
‫המלך אדוארד לא ישרוד עד הבוקר.‬
‫הוא סובל מהזיות.‬
‫אך לפני מותו,‬
‫הוא ציווה עליי, כיורשת שלו,‬
‫להרחיב את חוקי החלוקה ואחת ולתמיד,‬
‫לחסל את האיום האיתיאני.‬
‫לא. לא. לא!‬
‫הוא לא מת עדיין.‬
‫תן לעניין כמה שעות.‬
‫ואת לא מלכה עדיין.‬
‫את לא יכולה לשנות חוקים,‬
‫על אחת כמה וכמה לשבת על כס המלוכה‬
‫עד שיאושר שאדוארד מת‬
‫ושצוואתו מציינת אותך כיורשתו.‬
‫לורד וסקס, איזו מסירות יוצאת דופן לאחינו היקר.‬
‫סבך נלחם באומץ בקרב טאוטון, נכון?‬
‫ו...?‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי לתגמל טובה.‬
‫מה דעתך על טירת סקיפטון?‬
‫תמיד רציתי את הטירה הזאת.‬
‫טוב. לך לדרכך.‬
‫למעשה, כולכם משוחררים.‬
‫לא את, בס. הישארי.‬
‫אחות, האם אוכל...‬
‫כלומר, אני רוצה לבקר את אדוארד לפני שהוא...‬
‫את לא יכולה.‬
‫עליי להתוודות על דבר נורא.‬
‫אך את חייבת לשמור על הסוד הזה בכל ליבך.‬
‫אדוארד כבר מת.‬
‫מה?‬
‫מתי?‬
‫אמש.‬
‫תוך כדי מתקפת ההזיות שלו, הוא זרק עצמו מהחלון.‬
‫היישר מהחלון, זה מזעזע.‬
‫אך מצד שני, אדוארד היה על סף המוות כל חייו,‬
‫אז זה לא מפתיע במיוחד, נכון?‬
‫זה הופך אותך למלכה.‬
‫כן, אהיה מלכה.‬
‫המלכה הראשונה זה 500 שנים.‬
‫תחשבי על זה!‬
‫בס המתוקה והמסורה שלי. מה הייתי עושה בלעדייך?‬
‫לו אבא היה רואה אותנו.‬
‫עובדה מעניינת.‬
‫חציית היער בלילה‬
‫הייתה מאז ומעולם‬
‫רעיון רע מאוד.‬
‫לכל השדיים, לעזאזל!‬
‫אתה?‬
‫התכוונת לפגוע בראש שלי עם האבן?‬
‫כמובן. חשבתי שאתה נווד, שודד או משהו כזה.‬
‫אני נאה מכדי להיות נווד.‬
‫או שודד. פעם הבאה, תבחרי אבן גדולה יותר.‬
‫לא תוכל לאלץ אותי לחזור.‬
‫ברור שבלתי אפשרי לאלץ אותך לעשות דבר.‬
‫אבל מאחר שעלול להיות מאתגר להסביר אישה מתה‬
‫לרשויות מבלי למשוך תשומת לב, אני...‬
‫ג'יין, בבקשה, ג'יין, בחייך.‬
‫אני כאן מפני שביקשת ממני לעזור לך.‬
‫אז תני לי לעזור.‬
‫אני מכיר קיצור דרך.‬
‫נגיע למחנה האיתיאנים ונפתיע אותם.‬
‫בסדר.‬
‫את תצטרכי פגיון. למרבה המזל, יש לי אחד נוסף.‬
‫זה לא פגיון.‬
‫זה פגיון.‬
‫מכירים את הפתגם הישן על אילוץ הבת שלך‬
‫להתחתן בניגוד לרצונה כדי להבטיח את הביטחון הפיננסי שלך?‬
‫זה קל יותר בפעם השנייה.‬
‫וכמובן, כפי שאמר נוקס המהולל,‬
‫"קידומה של אישה לשאת את השלטון‬
‫"מעל לכל ממלכה שהיא, הוא נוגד את הטבע".‬
‫אך בכל מקרה,‬
‫אני בטוח שהשמועות על מותו הקרוב של אדוארד‬
‫מוגזמות ביותר‬
‫ואין אנו צריכים לפחד מטיפשותה של מלכה!‬
‫תחייכי.‬
‫נרים כוסית לחיי אשתי!‬
‫לחיי קתרין.‬
‫אדוני, תוכל לסלוח לי?‬
‫- בוודאי שאוכל, דבר קטן שלי. - תודה.‬
‫ואני אהיה איתך בקרוב מאוד.‬
‫קתרין, אסור לך לתת לאימא לעשות זאת.‬
‫זה כבר נעשה.‬
‫בינתיים, במקום שבו איתיאנים רק לוחשים על קיומו...‬
‫זה אני.‬
‫לורד סימור, הצוואה כמעט מוכנה.‬
‫תצטרך את החותם המלכותי כדי להוכיח מקוריות.‬
‫איש לא יעז לסתור אותי.‬
‫ועד הבוקר, מי שהייתה עתידה לתפוס את כס המלוכה תהיה מתה.‬
‫תראו את זה. הנסיכה מרי תהיה מרוצה ביותר.‬
‫ברכותיי, זכית בחופש שלך.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫תודה לך, אדוני.‬
‫לא, לא, לא בצורה כזאת.‬
‫אנשים עלולים לחשוב שיש לי כלא איתיאנים כאן למטה. קדימה.‬
‫תשתנה.‬
‫כזה קטנטן.‬
‫אתה מחופש לאיכר, הודג'קינס, לא למוזנח.‬
‫כן, פיליפס.‬
‫העירי את אדונך.‬
‫תסלח לי?‬
‫היכן הנימוסים שלי?‬
‫יש לנו הודעה לאדונך וגבירתך.‬
‫לו הייתי במקומך, הייתי מעיר אותם בזריזות.‬
‫אני אוכל לקבל את ההודעה.‬
‫האדון והגברת לא מרגישים טוב. צלופחים מקולקלים. אשמתי.‬
‫אימא שלי אמרה תמיד, בכל הקשור לצלופחים,‬
‫- לאכול אותם רק בחודשים... - שתוק.‬
‫אם כך, לילה טוב.‬
‫אולי יעניין אותך לדעת‬
‫שיש לי מספר מיומנויות ייחודיות.‬
‫קשורות בעיקר להריגת אנשים.‬
‫אז תגידי לי היכן הם,‬
‫אחרת אשתמש בסכין כשיעור לידידי הצעיר כאן.‬
‫הם יצאו לטיול לאור ירח.‬
‫אתם יודעים איך מתנהגים נשואים טריים.‬
‫לאן בדיוק הם הלכו?‬
‫- מה? - מה?‬
‫בהית בי.‬
‫לא, לא בהיתי.‬
‫טוב, בסדר!‬
‫פשוט לא כך מחזיקים פגיון.‬
‫אני רק אומר זאת כדי שתוכלי להגן על עצמך‬
‫כשנותקף על ידי חבורת איתיאנים צמאי דם.‬
‫בסדר. מה, לדעת המומחה, אני עושה לא נכון?‬
‫פרק כף היד שלך, הוא עדין מדי.‬
‫אראה לך.‬
‫האם ידעת שהמלך הקודם היה אובססיבי‬
‫לכך שאדוארד ילמד את אומנות הקרב?‬
‫קשתות, אומנות הסיוף, פנים אל פנים, וכולי.‬
‫ולמדנו יחד עד גיל עשר.‬
‫אז כמישהי שניצחה את קפופרו בגיל שמונה,‬
‫אני יכולה לומר בביטחון שאתה מחזיק את הפגיון כמו חרב פלכיון.‬
‫ואוכל לקחת אותו ממך בתוך 15 שניות.‬
‫אני בספק.‬
‫אל תהיה בספק.‬
‫רוצה להתערב?‬
‫אין לך עם מה להתערב.‬
‫זוכר? אתה מרושש.‬
‫חייב להיות משהו שאת רוצה.‬
‫תנקבי בתנאים.‬
‫אני רוצה לשאול אותך שאלה.‬
‫ואתה מוכרח לענות בכנות.‬
‫מסכים.‬
‫ואצפה לאותו דבר ממך.‬
‫מסכימה.‬
‫אם כך, קדימה.‬
‫ניצחתי.‬
‫לא ניצחת!‬
‫אני חוזר בי.‬
‫את הסייפת הגדולה ביותר בעולם.‬
‫עכשיו, קדימה. תשאלי אותי את השאלה שלך.‬
‫ספר לי על הפעם הראשונה שהשתנית.‬
‫למה אתה לא מדבר על זה?‬
‫הבטחת שתענה על השאלה שלי.‬
‫שיקרתי.‬
‫בואי.‬
‫הדבר המעניין ביין טיודור מעופש שתובל בכבדות‬
‫הוא שטעמו מזכיר מאוד...‬
‫יפהפייה קטנה ועסיסית, נכון?‬
‫...טעם אשמה.‬
‫חתונה יפה, אימא.‬
‫היא קשורה לשיכור המזעזע הזה לכל החיים.‬
‫והיא צריכה להשתגל איתו.‬
‫מגעיל.‬
‫לסטר יהיה רדום לגמרי עד חצות.‬
‫אמרתי למשרתים להשקות אותו היטב.‬
‫מה לגבי מחר בלילה, והלילה לאחר מכן?‬
‫כן, זה מספיק.‬
‫אנחנו זקוקות לכסף שלו.‬
‫עכשיו לכי לחדרך. לכי, תסתלקי. תסתלקי!‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫בנוגע לאבא. את חושבת שנוכל...‬
‫אם הוא רוצה שאסייע לרקום איזו הגנה קלושה,‬
‫אז הוא פנה לאדם הלא נכון.‬
‫שום דבר לא ישנה את דעתך?‬
‫אני מכיר גירית קטנה וכעוסה שאוהבת שמדגדגים אותה.‬
‫אתה יכול לצאת ולהגיע לפורקן בכך שתשתפשף על איזה צמח,‬
‫איכר תאוותני שכמותך.‬
‫אבא שלי יבושל בעודו בחיים על פשע הוא לא ביצע‬
‫ואת, שחשפתי בפניה את ליבי שותת הדם,‬
‫ואת איברי המופקר והתפוח, בכלל לא אכפת לך!‬
‫איזו אישה את?‬
‫אני לא אימא שלך או אשתך.‬
‫אני ברמה גבוהה ממך בתואר ומכורח הנסיבות,‬
‫ועייפתי מנוכחותך המתמידה בחיי.‬
‫תודה על סודותיך ועל מרץ הנעורים שלך.‬
‫אין צורך נוסף באף אחד משירותיך.‬
‫האם את בטוחה לחלוטין?‬
‫עלה לחדר השינה שלי והמתן לי שם.‬
‫ואל תיגע בשום דבר.‬
‫כמעט חצות. אלים, הלכנו לאיבוד.‬
‫לא נכון. זו הליכה של עשר דקות בכיוון הזה, תבטחי בי.‬
‫ביליתי שנים ביער הזה.‬
‫אבי שלח אותי לכאן כשהשתניתי לראשונה.‬
‫אנחנו נמצא את המשרתת החייתית שלך.‬
‫"משרתת חייתית". היא החברה הכי טובה שלי.‬
‫ועם זאת היא לא סיפרה לך מעולם את האמת על עצמה.‬
‫תאר לעצמך.‬
‫סליחה, את רוצה לומר לי משהו?‬
‫כן, אתה אידיוט ערמומי וחסר פרוטה. גרמת לי להתחתן איתך בעורמה.‬
‫- כדי להציל את חיי. - על חשבון החיים שלי.‬
‫העונש על נישואי תערובת הוא מוות, אתה בוודאי יודע.‬
‫- אני מסכן את חיי למענך ברגע זה. - לא למעני, למען סוזנה.‬
‫האדם החשוב ביותר בעולם.‬
‫כן, למעשה. דבר שלעולם לא תבין.‬
‫נסי אותי.‬
‫אבי מת בים, ולפתע לא נותר לנו כלום.‬
‫אימי נאטמה לגמרי.‬
‫מרגרט הפסיקה לדבר.‬
‫קתרין לא הפסיקה לבכות.‬
‫אני הייתי בודדה.‬
‫עד שיום אחד, המשרתת החדשה שאלה לשלומי.‬
‫אף אחד לא טרח אפילו לשאול.‬
‫לאף אחד לא היה אכפת, לסוזנה תמיד היה אכפת.‬
‫והיא תמיד הצחיקה אותי.‬
‫זה אכן נדיר.‬
‫לכי בעדינות. אנחנו קרובים מאוד.‬
‫אתה בטוח בעצמך.‬
‫הלהקה.‬
‫- ובכן... - שלום, צרות.‬
‫סוזנה.‬
‫רגע, זו היא? היא "בת הערובה" שלך?‬
‫היא תהיה שם. תבטחו בי.‬
‫- את בטוחה? - אני מבטיחה. היא תגיע.‬
‫ג'יין, בואי נלך הביתה.‬
‫תמתין כאן. נחזור בקרוב.‬
‫אל תיתן לה לחכות.‬
‫היא טמנה לך פח.‬
‫ג'יין! עצרי! ג'יין!‬
‫סוזנה! איך יכולת לעשות לי את זה?‬
‫אל תזוזי, אחרת הוא ישפד אותך.‬
‫- ג'יין... - באמת. הוא שונא איתיאנים.‬
‫חשבתי שאת בסכנה.‬
‫אני טיפשה כל כך. הגעתי לכאן כדי להציל אותך.‬
‫- אני בסכנה. - לא, את רק רוצה כסף.‬
‫כסף שאתם לא צריכים. אבל אנחנו צריכים.‬
‫- תחסכי ממני. - זו האמת.‬
‫איתיאנים לא יכולים לשרוד חורף נוסף בטבע,‬
‫לא עם משמרות קינגסלנד.‬
‫הם מענים, מבעירים את המחנות וכולאים אותנו.‬
‫כולם יודעים שהלהקה היא חבורת פושעים אלימים.‬
‫זה בעלך?‬
‫בסדר, אמתין בחוץ.‬
‫אנחנו לא פושעים, ג'יין.‬
‫כלומר, כן, אנחנו גונבים כדי לשרוד, אבל אנחנו משתדלים לא לפגוע באיש.‬
‫אז את עם הלהקה?‬
‫כמה זמן?‬
‫מאז שעזבת את הבית של אימי או הרבה לפני כן?‬
‫זה משנה?‬
‫חשבתי שאת חברה שלי.‬
‫קרצפתי את הרצפות שלך.‬
‫הייתי באמת חברה שלך או פשוט הייתי שם?‬
‫בכל השנים שעבדתי עבורך,‬
‫האם שאלת אותי באמת על המשפחה שלי או מהיכן הגעתי?‬
‫בסדר.‬
‫ספרי לי עכשיו. בבקשה.‬
‫השתניתי בילדות.‬
‫הוריי הכו אותי נמרצות.‬
‫הלהקה הצילה אותי.‬
‫הם עזרו לי למצוא עבודה בבית וריטי אצילי.‬
‫הייתי בטוחה.‬
‫עד שביקשת ממני לברוח.‬
‫קחי את זה.‬
‫אני יודעת שזה לא יתקן דבר.‬
‫תודה.‬
‫ג'יין!‬
‫כן, שוב!‬
‫תזדרזו. מהר, תזדרזו.‬
‫איתיאני טוב הוא איתיאני מת.‬
‫אלים. חייבים לעזור לו.‬
‫לא, חכו.‬
‫בואו נסתלק מכאן.‬
‫סוזנה, את חייבת ללכת. עכשיו.‬
‫תראו מה יש לנו כאן.‬
‫לכי.‬
‫ג'יין, תיזהרי.‬
‫עצרו!‬
‫תחזרו! אני רואה אתכם!‬
‫קדימה!‬
‫- ג'יין. - גילפורד, תשאיר אותי.‬
‫לא.‬
‫אודה לך אם תרחיק את חרבך מהפנים שלי.‬
‫תהיי בשקט.‬
‫הקשיבי לבעלך, ליידי ג'יין.‬
‫כן, אנחנו יודעים מי את.‬
‫ויש לנו פקודות להרוג אותך.‬
‫ככה, מר פיליפס?‬
‫אתה תהיה איש משמר קינגסלנד נפלא, הודג'קינס.‬
‫ג'יין, רוצי!‬
‫תפסנו אותך עכשיו.‬
‫תהרוג אותו, הודג'קינס!‬
‫- לכל הרוחות. - לכל הרוחות.‬
‫לברוח!‬
‫לא, לא. לא, בבקשה! לא.‬
‫אם יזדמן לכם להתנות אהבים‬
‫לאחר שכמעט נהרגתם בידי חיילי דודניתכם‬
‫בעקבות ניסיון הצלה של חטיפה מזויפת‬
‫בידי המעמד התחתון המטמורפי‬
‫שמסתתר במחנות היער שבממלכתכם המפולגת,‬
‫טוב, אתם פשוט מוכרחים. זהו כיף יוצא מן הכלל.‬
‫אלים, אני רוצה אותך.‬
‫- אני רוצה... - כן?‬
‫אני רוצה להתגרש.‬
‫היה לנו הסכם.‬
‫זה טירוף.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫זה טירוף.‬
‫אאחל לך לילה טוב.‬
‫האם לסטר קרא לי?‬
‫הוא שתה עד עילפון. אימא דאגה לכך.‬
‫תודה לאלים.‬
‫את צריכה עוד יין.‬
‫מרגרט, אני...‬
‫תמיד חשבתי שאחרי שג'יין תתחתן עם גילפורד,‬
‫אימא תמצא עבורי מישהו שאוכל באמת לאהוב.‬
‫את לא יכולה להישאר נשואה לו.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫את מוותרת? את מעוררת רחמים.‬
‫ואת ילדה.‬
‫יום אחד את תהיי בדיוק כמוני וכמו ג'יין וכמו כל נערת אצולה בממלכה.‬
‫את תעשי מה שיגידו לך.‬
‫זין על זה.‬
‫חשבתי שאת לא ישנה.‬
‫חשבתי שאתה יודע לדפוק.‬
‫דפקתי. במשך זמן מה.‬
‫יכולתי לשמוע אותך נוחרת מבעד לדלת.‬
‫מה אתה רוצה, גילפורד?‬
‫תאמיני או לא, באתי לבדוק שאת בסדר.‬
‫האנשים ההם היו ממשמרות קינגסלנד.‬
‫והם ידעו את שמותינו.‬
‫הם חיפשו אותנו. למה שהם ירצו להרוג אותנו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אכתוב לאדוארד דבר ראשון בבוקר.‬
‫תראי, ג'יין.‬
‫אני לא רוצה להיות אדם שלא עומד במילתו.‬
‫שאלת אותי על הפעם הראשונה שהשתניתי.‬
‫זה קרה ביום שאימא שלי נרצחה.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫בבקשה, אל תכריחי אותי לדבר על זה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫לעולם לא אשקר לך שוב.‬
‫ננסה תרופה אחרת מחר.‬
‫ואולי אז תקבלי את הגירושין היקרים שלך.‬
‫אם פסיכולוגים היו קיימים בשנת 1553,‬
‫הגיבור המהורהר והמעונה שלנו היה אדם אחר,‬
‫וזה היה סיפור אחר.‬
‫אבל הם לא היו קיימים, והוא לא אדם אחר,‬
‫וזה לא יכול להיות סיפור אחר. אז זה המצב.‬
‫כמה זמן לוקח לאדם הממוצע להיחנק?‬
‫אם האדם הממוצע הוא בן 80-70 שסובל מהפרשות עיניים, אי-ספיקת כבד,‬
‫דום נשימה בשינה, בצקת, עגבת במצב מתקדם, וכמובן שיגדון,‬
‫התשובה היא...‬
‫לא הרבה זמן.‬
‫מישהי ראתה את לסטר?‬
‫נראה שחלה הרעה במצבו.‬
‫כמה חבל.‬
‫קדימה, בנות. יום עמוס.‬
‫המלך מת! המלך מת! המלך מת!‬
‫הגיע הזמן לפעול.‬
‫המלך מת! המלך מת!‬
‫לא אמרתי לך שההמתנה תשתלם?‬
‫תכנס את המועצה.‬
‫הגיעה העת לקרוא את הצוואה.‬
‫הנה היא. צוואתו של אדוארד.‬
‫בס גנבה אותה כדי להבטיח את שמירתה והיא הייתה ברשותה כל הזמן הזה.‬
‫אל תביטי בי כך.‬
‫איזו חכמה ממזרית.‬
‫אם אדוארד בחר בג'יין, מרי לעולם לא תתאושש.‬
‫מי יודע מה עלול לקרות לי.‬
‫אבל אם זו מרי, אז זו מרי.‬
‫פט, מה היית עושה?‬
‫פטוניה!‬
‫תודה לכולכם על היותכם נוכחים ביום היסטורי זה.‬
‫יום היסטורי בהחלט.‬
‫לורד סימור. צוואתו של המלך?‬
‫היכן החותם המלכותי?‬
‫יהיה בסדר.‬
‫סימור, חותם המלך.‬
‫יהיה בסדר. תפסיקי להיות שתלטנית כלפיי.‬
‫חבריי היועצים, אני מאמין בביטחון‬
‫שמלכנו השאיר אותנו בידיים הכשירות ביותר.‬
‫אז בואו נראה של מי הידיים האלו.‬
‫יש בידי את צוואתו של המלך אדוארד.‬
‫והיא נושאת את החותם המלכותי שלו.‬
‫בחיי...‬
‫ג'יין יודעת שהיא חייבת לחקור.‬
‫אבל היא פשוט לא מסוגלת להפסיק לחשוב על גילפורד.‬
‫עברו הטרגי, עתידו הלא בטוח,‬
‫ואם קיימת בכלל תרופה,‬
‫האם היא תמצא אותה אי פעם?‬
‫גברתי, מבשר מלונדון.‬
‫אני חוששת שבעלי לא נמצא.‬
‫זה עבורך.‬
‫הודעה עבורי?‬
‫אתה מהארמון?‬
‫אדוארד?‬
‫המלך אדוארד מת.‬
‫אלוהים.‬
‫הוד מלכותו בחר בך לרשת את הכתר.‬
‫תחי המלכה ג'יין.‬
‫תרגום כתוביות: צחי טולדו‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬