Preparo un altre intent.
EN EPISODIS ANTERIORS
No!
Us estan enverinant.
-És molt greu? -Immensament.
Has d'anar a la torreta nord.
Ha degut caure en intentar fugir.
No cal el cos. Tens el testament.
-Tinc el testament. -Em nomena a mi.
Troba la Lady Jane Grey i el seu cònjuge borratxo i mata'ls.
Saps el càstig que es reserva als matrimonis entre etians i veritians?
Si ho dic a algú, som morts.
A poc a poc.
Seràs un guàrdia reial excel·lent.
Així, Sr. Phillips?
Vull el divorci.
T'he de confessar una cosa: l'Edward ja és mort.
Això et converteix en reina.
Sí, exacte.
Els homes del bosc eren guàrdies reials.
Per què ens volien matar?
Lord Seymour, el testament del rei.
Tinc el testament del rei Edward.
Sa majestat us ha nomenat hereva al tron.
Llarga vida a la reina Jane.
Vet aquí la nova monarca d'Anglaterra,
la reina Jane Grey.
I el seu consort, en Guildford Dudley.
És el somni fet realitat de la parella?
O és un malson personificat?
Segur que tot anirà bé.
LA REINA JANE
Majestat.
-Majestat. -Majestat.
T'he de dir "majestat"?
No, m'has de dir Jane. No ha canviat res.
Ha canviat tot.
D'ara endavant, ens hi hem de dirigir com a "majestat reial,
"reina d'Anglaterra".
Majestat reial.
Fa hores que la Jane està trasbalsada.
Veure sa mare mostrar tant de respecte i deferència és,
siguem francs, una refotuda bogeria.
Li has donat la corona!
No tenies el testament i em feia reina?
Tenia un testament.
Ho investigaré.
La roba del papa us queda preciosa.
Jo vaig ser la primogènita.
Jo anava primer que l'Edward.
I ara, igualment, hi ha una dona al tron:
la meuca de la Jane Grey.
Quin nom tan avorrit.
L'hauré de matar jo mateixa.
De debò? Com? Me'n feu cinc penics?
No, l'espifiaràs un altre cop.
-Si us plau, Mary, no em deixis de banda. -No.
Els espiaré. Tothom té secrets.
Farem que el país se'ls giri en contra.
Amor meu.
Ben aviat, prendré el lloc que em pertany al tron i tu seràs el meu rei.
I els nostres fills veritians de pura raça regnaran durant mil anys.
-Sí. -Sí?
-Dona'm la clau del teu zoo. -Com?
Clau! Zoo! Ara!
Sa majestat es desperta.
Soc…?
És el llit de l'Edward?
I la seva bata.
Ara són vostres, majestat.
No em trobo bé.
Tothom fora! Fora! Va!
El dolor no ve de cop.
Ve a onades,
com la ressaca més tètrica del món.
Com m'ha pogut fer això?
Sense avisar-me, típic d'ell.
Per què m'ha nomenat a mi?
Si em permeteu…
Sa majestat sempre us va tenir en la més alta estima.
Jo també l'estimava.
M'hauria agradat ser amb ell al final.
Per reconfortar-lo.
El missatger em va dir que es va tirar per la finestra.
És cert?
Diuen que delirava pel verí, estava agonitzant.
Pel que sembla, en Lord Dudley l'havia estat enverinant a poc a poc.
Ho dius de debò?
Completament. En Lord Dudley està empresonat per l'assassinat del rei.
Has dit que no eres amb ell al final. Per què?
Volia estar sol a la torreta nord.
Que l'Edward va escollir motu proprio la gelada i humida torreta nord?
No m'ho crec pas.
Jo tampoc.
Realment, l'assassí és el seu sogre?
No s'ho pot creure.
Però, si no és ell, qui és?
És a dir, quin és?
És a dir, qui és?
Guildford.
Estàs bé?
Què vols que et digui. Tu?
Igual.
Aquesta és la manera que té un anglès d'admetre el malestar emocional.
Em sap greu fer tard.
Has vist ton pare?
Jura que és innocent.
Creus que és innocent?
Mon pare desterrà el duc de Coventry a Irlanda
per quedar-se el seu sastre.
És un malparit conspirador, però no és un assassí.
Jane, t'ho prometo.
Però n'hi ha un.
Va matar l'Edward i quasi a nosaltres.
L'he de trobar, l'hi dec.
El trobarem.
Gairebé és de dia.
Tant de bo et quedessis.
Vulnerabilitat…
de la indomable Jane Grey?
Sensibilitat de l'insensat Guildford Dudley?
No ho podem fer.
Ja ho sé.
Tots dos hem d'anar amb compte.
Aquest lloc no és segur.
Amunt! Bon dia i bona ora.
Primer dia de reina.
Vinga! El teu regne t'espera.
Bon dia, mare. Charles.
La Jane té molta sort.
Mare, vols dir que cal?
M'agrada la meva roba.
I tant que cal. Ets reina.
Si no sembles una monarca, la gent no t'acceptarà com a tal.
El rei Henry anava tan cobert de joies que brillava, literalment.
No vols brillar?
Està bé. El de color verd, si us plau.
Estem a punt de començar una coronació extraordinària.
Banquets, desfilades, tornejos…
Portaran més oli d'unció i poliran la vara i el ceptre,
no molt, no fins que rellisquin.
Però brillaran amb ganes.
Meravellós.
Que diví.
Per què portes anell de casada?
La mama la va casar amb en Leicester.
Què?
No tens remei!
-És mort. Estic bé. -És mort. Està bé.
I abans que iniciïs el teu discurs d'indignació,
tingues en compte que, gràcies a mi,
som riques i felices i no correm perill.
Queda gaire? He de parlar amb els meus assessors.
Sobre en Lord Dudley?
En Guildford creu que és innocent.
Els Dudley creuen que tenen pares innocents,
però no és cert i acaben morts.
A l'Edward no li agradaria que matessin un innocent.
M'he d'arreglar.
-Jane, et puc donar un consell? -No!
D'ara endavant, has de ser calmada i, sobretot, règia.
La Margaret d'Anjou sempre deia: "Viu l'ara."
El seu marit no hi era tot,
però li anava bé, per alguna raó.
La qüestió és que ets reina i ho has de semblar.
Això vull fer.
Katherine, això no és teu!
Vull un bol amb pomes reineta
acabades de collir i sense marques.
Per esmorzar, vull el millor vi claret espanyol
i, per dinar, el vi del Rin més selecte.
Ja hi som!
La porta no s'obre sola.
Sí, senyor.
Sí, crec que m'hi puc acostumar.
Va, fora, sortiu.
Aconseguit.
La Jane vol semblar règia.
Però no fotem…
Mireu quins tòtils.
Innocent, sí ho soc!
De genolls, us suplico, majestat. En agonia!
Tal sintaxi sí que és una agonia.
No em mireu així, ploramiques dels nassos.
Des d'aquí, us veig les idees.
Dudley, tenies tofana a la butxaca.
Explica-m'ho. És una ordre!
¿Creieu de debò que faria malbé
una capa de vellut venecià encabint a la butxaca
una pesada capsa de verí?
I com hi va arribar? Digues.
Majestat, si us plau, centreu-vos en els fets.
No sou conscient del complot.
Com a resultat de la mort del rei,
la progènie de Lord Dudley arribarà al tron.
Ipso facto!
Tenia els mitjans, els motius
i, com a conseller del rei, l'oportunitat.
I jo tinc un testimoni.
Un testimoni?
Quin testimoni?
La meva cuinera.
Una cuinera!
Va veure en Lord Dudley administrar el verí.
Mentides, mentides i més mentides!
Tros de ruc!
Com altres líders de la història,
la Jane s'adona que ha heretat una administració desestructurada.
Charles.
I un regne dividit.
També conegut com a…
Charles.
…merder.
Porta la cuinera.
N'estàs segura, que era el dia abans de Tots Sants?
És clar, m'havia passat tot el dia dreta a la cuina
i a la nit em va sortir sang del nas.
Vaig baixar a agafar un tros de pa per parar la sang.
Fa meravelles.
-I vaig veure el bergant. -En Lord Dudley.
Exacte. Ell mateix.
Tirava una pols al menjar de sa majestat.
Porteu el registre de palau.
Com saps que era verí? Ho vas veure?
Sí, el portava dins un bol.
Quina mena de bol?
Un de daurat. Brillava.
Un bol daurat. No era una capsa.
Sí, un bol típic d'Orient…
Ah, d'Orient. De Catai?
De l'orient d'Anglaterra.
Una zona molt maca.
Heu acabat de preguntar, majestat?
Gràcies.
Un plaer, majestat.
Només un detall.
El registre diu que aquell dia no vas treballar.
El bergant
i la pols…
Menteixes. I molt malament, per cert.
Allibereu en Lord Dudley ja.
Per què ho has fet?
T'han obligat o subornat?
Respon-me!
Et vull recordar que el càstig per fals testimoni
és l'extirpació dels ulls.
Amb una cullera.
Obligada o subornada?
Digue-m'ho ja!
Atrapeu-la!
Bèstia! Atrapeu-la.
Déu del cel.
Bèstia!
La cuinera era etiana?
Sí, i l'he ben caçada.
De res, majestat.
Seymour, no pots anar matant gent. Aquesta dona…
Era una bèstia.
O sigui que en Dudley era innocent.
Era la cuinera, ella s'ho ha inventat tot.
Bona feina.
Redeu, quina ferum!
Males bèsties pudents.
-Aquesta. -Altesa.
T'ofereixo llibertat i riquesa
a canvi d'un petit favor.
Si t'interessa, entra a la capsa.
O queda't aquí fins que torni en Lord Seymour
a planificar el pròxim experiment.
Tu tries.
Tranquil, gairebé és de nit.
Aquí estareu segur.
Estables nous, més grans que els vells.
Espero que hi estigueu còmode, milord.
A veure, acabes de dir "milord" al cavall?
Lord Seymour, he dit "Myler".
Es diu Myler.
Correu.
Has de controlar millor el teu corser, bon home.
El lligaré.
He sentit que l'imbècil d'en Dudley va acomiadar els mossos de l'estable.
Com és això?
La família Dudley té els seus propis mossos.
Eren ordres de la reina, milord.
Qui dorm aquí?
De qui és aquesta roba?
-Meva, milord. -No ho crec. Això és vellut.
Deu ser del teu amo.
Això només té una explicació.
Sa majestat ja ha fet fora en Guildford Dudley
del seu llit.
Exactament, milord.
Us acompanyo?
Has sentit això de la cuinera?
Segur que hi ha més bèsties voltant per palau.
Fem un passeig i m'ho expliqueu?
L'espasa.
Perdria el cap si no el tingués enganxat.
Cavalls…
Rates amb peülles, al cap i a la fi.
Necessito una copa.
Petúnia?
Petúnia! Petúnia, on ets?
Vas agafar una cosa que no era teva.
No li facis mal.
Ens tractes de beneits?
El testament.
El vas robar tu.
L'Edward tenia dret a triar hereu.
Que múrria que ets, mala pècora.
Deixa-la anar, si us plau.
T'importa més aquesta gossa que ta germana.
No, Mary, perdona'm. Em sap greu.
M'ho hauràs de compensar.
Ho faré, t'ho prometo.
Veus aquesta capsa?
Què hi ha a dins?
No és cosa teva.
Posa-la a prop de la reina Jane. Avui.
No hi miris a dins.
No ho diguis a ningú.
Caram, la baronessa Monteagle o, com jo l'anomeno,
la Geneta, s'ofereix a ser dama d'honor.
Podeu aturar aquest soroll infernal?
Lady Somerset.
Tant de bo la Jane gaudís els comunicats servils
tant com la Frances.
Quina hora és?
"Felicitats!" Caram, ha après a escriure.
Saps què em va dir quan em vaig casar?
"Que era una manipuladora implacable i insatisfeta."
Qui vol manipular ara, senyoreta?
Elles seran les meves dames d'honor.
Sí! Puc? Si us plau.
D'acord.
I jo?
Tinc una cosa millor per a tu.
Majestat.
Bess.
Crec que això us agradarà.
Els llibres sempre són casa.
-Gràcies. -De res.
De fet, espera.
Queda't i fem un beure.
Brindarem per l'Edward i parlarem dels afers de la cort.
M'encantaria, majestat.
Sempre feia trampes a les cartes.
Sí! I, quan l'enxampàvem,
reia i demanava de tornar a jugar.
És difícil dir que no a la família.
Digues, en Seymour i l'Edward tenien una relació estreta?
Crec que un dels problemes de ser monarca,
a part del qüestionable dret diví
i el poder absolut heretat,
és que mai et pots fiar de ningú.
Ni dels consellers reials.
Et posa trista parlar de l'Edward?
El trobo a faltar.
Jo també.
M'alegro que sigueu aquí i que us triés a vós.
Pel que fa al poder,
sempre m'han agradat les reflexions d'Isidor de Sevilla.
He de marxar.
Princesa Bess.
-Guildford. -Jane.
Anem?
-És cosa d'en Seymour. -Com?
Va enverinar l'Edward i va intentar matar-nos.
-En tens proves? -Encara no.
Mentre interrogava la cuinera de palau,
mirava en Seymour com si li tingués pànic.
S'ha escapat i s'ha convertit en etiana.
I l'han matada.
Com si res, com si no fos ningú.
Jane, hem de parlar.
Això és insostenible.
Hem de discutir com ens afecta el canvi de les circumstàncies.
Jo necessito una cura i tu vols el divorci.
Aquesta és la clau.
Encara tenim pacte?
Sí.
Però tenim altres problemes.
Jane, mentre jo sigui aquí, estem tots en perill:
tu, mon pare, jo mateix.
-No ho entens? -Ho entenc.
-Per què no ho proves? -No he tingut temps.
No ha funcionat res.
Se suposa que ets científica,
que tens una ment llegendàriament curiosa.
-Ho soc i la tinc. -Sembla que t'has rendit.
No m'he rendit en ma vida.
-Ah, no? -No.
-De debò? -Sí.
Demostra-ho.
Em sap greu. Sé que no ho vols, això.
Me n'he d'anar.
Ben pensat.
Guildford.
Papa, benvingut.
Marxes?
La vida de casat ja t'ha superat?
Ha estat un error.
No m'ajudarà com m'havies dit,
i també dec ser al punt de mira.
Vaig a Florència.
En una biblioteca hi ha una carta
de Sant Francesc d'Assís que potser…
Aquell idiota? No tenia ni una bona idea.
No em puc quedar aquí, és impossible.
Què et dic sempre? No hi ha res impossible.
Jo estava condemnat a mort i ara soc aquí, viu.
Gràcies a la teva dona.
Fill meu, és hora de parlar del teu futur.
Va, posa el cul aquí.
La Jane t'ha de nomenar rei.
Deus estar de conya.
Com a consort, no ets ningú.
Com a molt, una bonica joguina.
Però, com a rei, tens el poder per protegir-te
i per buscar una cura.
Pots dedicar tot el temps i tots els recursos a trobar-la.
I fins que arribi el gloriós dia, estaràs protegit
per la corona, al tron.
Què?
No volies que em casés per la cura.
Era pel regne. Era per tu.
D'acord, soc un monstre horrible
per voler que el meu fill sigui rei.
Per voler, després de molt, redimir el nom de la família.
La veritat és, Guildford,
que m'he gastat molts diners i energia,
m'he saltat la llei i he arriscat la vida de tots
per amagar el teu secret i que no et matessin.
Això és l'únic que demano com a compensació.
No deixis que l'únic defecte que tens
t'allunyi de la grandesa.
Vigila, Pet. La mossegada d'un escurçó negre és mortal.
Adeu!
Etià!
-Petúnia. -Tranquil·la.
Gràcies per salvar-me la vida abans.
Sento no haver pogut protegir el vostre germà.
El vas intentar salvar?
Sí, però va ser en va.
Explica-m'ho tot.
Ara, Phillips?
Va, Hodgkins.
Endavant.
Somnis. Misteriosos, però reveladors.
Els guàrdies reials els controla un home.
Lord Seymour?
Jo guanyo.
Majestat.
Lord Seymour.
Vull una llista dels guàrdies.
Pel nom, si és possible.
És clar.
Per què?
En voleu ampliar el nombre?
Per quina raó?
Els guàrdies fan complir les Lleis Divisòries,
sense les quals viuríem colze a pota amb les bèsties.
Cada guàrdia pel seu nom, com desitjàveu, majestat.
Teniu.
La mare que el va parir.
Vaja, que en soc, de pocatraça.
Adeu al pla.
Lord Seymour, avui faig un soparet de celebració.
Ah, sí?
Espero que vingueu.
Un sopar de celebració?
Ah, sí? Farà un sopar de celebració?
Això mateix.
Coi de gos!
És ella.
El pròxim cop que et vegi duré aquest cadellet de barret!
Bess.
No permetré que et facin mal. Ves-te'n.
Germana. Lord Seymour.
Germana, digue'm què ha passat.
La serp era morta.
Morta?
No devia tenir prou aire a la capsa per respirar.
No ho sé, però era morta.
Una llàstima.
Era un regal preciós per a la Jane.
Li encanten les ciències naturals.
Bombonet, m'hauries d'haver deixat escollir la bèstia.
Les serps són animals febles.
No. Conec ma germana. M'ha mentit.
No té el que cal per respondre a les exigències de la cort.
Parles d'assassinat?
Sí, ves a buscar tofana per a la festa d'aquesta nit.
Avui la Jane morirà.
Comencem de cap i de nou? Camarades?
Comencem de cap i de nou. Camarades.
-Amics. -Estimada…
Ara no! Amics, la meva filla, la reina,
us dona la benvinguda a aquesta humil velada.
Gràcies per venir.
Apreciada reina.
¿Com podré pagar la vostra fortalesa intel·lectual
i lleialtat filial?
Tot el que tinc és vostre.
Sí, ja vaig a mamar.
-Jane. -Guildford.
No m'agrada que discutim.
Però ho fas molt bé.
Gràcies, tu també.
-Dona'm la teva paraula. -La tens.
Hi dedicaré tots els meus esforços
quan hagi capturat i castigat l'assassí del rei.
Gràcies.
Com ho portes, per cert?
Hi treballo mentre parlem.
Quin misteri.
Una cartera amb llaç vermell.
La Jane diu que la clau és…
a la capsa de la rosa.
No hi ha res.
On és? Merda!
És un honor ser la vostra reina.
Sé que tots em protegireu,
amb la diligència amb què vau protegir el meu estimat cosí.
Majestat, m'alegro de tenir
l'oportunitat de felicitar-vos de tot cor.
Gràcies, princesa Mary.
Castanyes en vinagre pel culet.
-Fascinant. -"Castanyes en vinagre pel culet"?
Així vaig sobreviure a la verola.
Si parleu de verola,
no us oblideu del cosí Simon, de Swanage.
Guildford, vine a caçar amb mi demà.
Cérvols, a l'alba.
Quina llàstima, demà al matí només penso caçar el meu coixí.
És clar, has de mantenir la teva reputació de buidaampolles.
És tot un depravat, brindem per celebrar-ho.
Una reputació molt exagerada.
Sí.
Em pregunto què fas durant el dia.
Estem intrigats.
Doncs…
Seymour, jo vull saber més coses de la cuinera.
No us estranya que volgués matar el rei?
Quins motius devia tenir?
Ras i curt, les bèsties odien els veritians.
Hora del brindis.
Sí, fem un brindis.
Bona idea. Gràcies, Lord Seymour.
Com deia,
per la reina tan llesta que tenim,
que detecta els etians que ens envolten.
Corria el rumor que teníem un etià a la cort,
i us estic enterament agraït.
Un moment, he de…
Vull parlar una mica de com n'estic, d'orgullosa…
de mi mateixa.
Tranquil·la, jo me n'ocupo.
-On ho has après, això? -Calla, m'he de concentrar.
Criar tres filles com a mare soltera
va ser un repte que vaig acceptar i dominar.
-I ara, la nena gran és reina. -Mare.
Igual que la meva estimada maman, que va ser reina de França.
Durant set setmanes.
Per les mares!
Que babaua, si soc l'única mare de la sala.
Vaja.
Beu.
No, no, et necessito llest per a l'acció.
Per mi!
Em sap greu! Perdó!
És igual, idiota.
Sempre l'espifies.
No calia que em defensessis.
Hi estic acostumat.
Com ho aguantes?
M'és igual el que diguin.
La gent que m'importa sap com soc.
I doncs, què tenim?
Semblen lletres, però no les entenc. És un codi.
Crec que és un bon indicatiu de culpabilitat.
No és Atbash ni xifratge per substitució.
-És xifratge d'Alberti. -Com?
No parlo arameu, però sé coses.
Vine amb mi.
Està bé.
Aquí ho tenim.
Un disc de xifratge.
Com és que tens això?
El rei Henry es comunicava amb l'emperador romà amb xifratge
quan intentava divorciar-se.
Ho va ensenyar al seu cercle més proper i mon pare m'ho va ensenyar a mi.
En Seymour també ho coneix. Sí que ets llest.
L'hòstia de llest.
Nits en setí blanc
No acaben mai
Les cartes que he escrit
Que mai he volgut enviar
La bellesa que sempre m'ha mancat
Amb aquests ulls davant
Què és la veritat
Ja no ho sé
Perquè t'estimo
Sí, t'estimo
Quant t'estimo!
Oh, sí…
Havíem quedat a la porta.
Un gran acte de cavallerositat.
No m'agraden ni els actes ni la cavallerositat.
Frances, dolça meva.
Cada nit dormo profundament
i el vi em fa somiar en els nostres cossos nus
entrellaçats.
Déu del cel.
Em faràs l'honor de ser la meva eterna esposa?
No!
Però jo t'estimo!
Au, va. Tu no m'estimes.
I, si necessités un marit, que no és el cas,
no et triaria a tu.
Per què?
Stan, tu no estàs fet per casar-te.
I tant que sí, soc tot un calçasses.
Si ho fossis,
ton pare i jo t'hauríem escollit com a marit per a la Jane,
en lloc de triar en Guildford.
Ah, sí? Doncs va ser una mala decisió considerant que en Guildford és un…
Que en Guildford és què?
-Res. -Què és?
És infecciós. Té clamídia.
Si em vols tornar a veure,
m'ho has d'explicar tot, ara.
Per què no has deixat que la Frances begués?
T'agrada?
Els assassinats han de tenir un perquè.
Sí! Sí!
Colla de guillats.
Què fan ell i la Jane tot el dia?
Suposo que jocs d'amants.
Potser em podries deslligar, caramel·let?
Passa alguna cosa.
Saps què m'estranya?
Han acomiadat els mossos dels estables de l'oest.
Ordres de la Jane.
Ah, sí?
Què hi deu fer, allà?
Em pica una orella.
Alguna cosa passa i penso descobrir què és.
L'alba s'acosta i els nostres intrèpids desxifradors
no han trobat res que impliqui en Seymour.
Però han trobat…
"La figa se'm mulla només de pensar a tornar a assotar
"les teves natges temoroses. Salut, Mary."
Era per a en Seymour.
Que lascius.
Escolta aquesta.
"Al contrari dels habitants florentins,
"la teva creadora de vídues està fent una molt bona feina."
Creus que parla de la seva cuca?
No parla de la seva cuca, parla de verí.
"La creadora de vídues florentina" és la tofana.
-És el verí que va matar l'Edward. -El van matar plegats.
Pensava que se l'estimava.
Déu meu, que ingènua que soc.
La gent és egoista i deshonesta.
He de convocar el Consell.
Anem a veure ton pare.
Gairebé és de dia.
Ves amb compte.
Mary?
Reina Jane, veniu dels estables occidentals?
Jo hi vaig ara.
No! Mary, no hi pots anar.
Ah, no? No puc?
I per què no?
Perquè…
De vegades, una dona entra en pànic
i pren una decisió precipitada que lamentarà abans del que creu.
A la Jane li ha arribat el moment.
Vas matar l'Edward.
En tinc proves.
Dona'm el coi de carta!
Tu no ets la reina.
Abdica o mor, Jane.
Abdica o mor!
La Frances sap el secret d'en Guildford.
La Mary sap que la Jane sap el seu secret.
I jo també tinc un secret,
una ofuscació intencionada amb l'objectiu d'augmentar la intriga.
Ras i curt, un gir de guió.
Perquè l'Edward és viu.
Viu!
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra