Jeg har forberedt næste forsøg.
TIDLIGERE
Nej!
Du bliver forgiftet.
-Hvor slemt er det? -Katastrofalt.
Vi må flytte dig til Nordtårnet.
Han må være faldet i forsøget.
Hvorfor et lig? Du har testamentet.
-Selvfølgelig har jeg det. -Det udpeger mig.
Find lady Jane Grey og hendes fordrukne mand. Dræb dem.
Straffen for blandede ægteskaber er døden, det ved du.
Hvis jeg fortæller nogen det, er vi døde.
Stille og roligt.
Du bliver en rigtig Kingslandgarder, Hodgkins
Sådan her, hr. Phillips?
Jeg vil skilles.
Jeg må tilstå noget slemt. Edward er allerede død.
Det gør dig til dronning.
Ja, det bliver jeg!
Vi sloges mod Kingslandgarden.
Hvorfor ville de dræbe os?
Lord Seymour, kongens testamente.
Jeg har kong Edwards testamente.
Hans Majestæt udnævnte dig til kronarving.
Længe leve dronning Jane.
Her ses Englands nye monark,
dronning Jane Grey.
Og hendes prinsgemal, Guildford Dudley.
Er det en drøm, der går i opfyldelse for vores modvillige par?
Eller et rent mareridt?
Det hele skal nok gå fint.
Deres Majestæt.
-Deres Majestæt. -Deres Majestæt.
Skal jeg kalde dig "Deres Majestæt"?
Nej, du kalder mig Jane. Intet er ændret.
Alt har ændret sig.
Fra nu af tiltaler vi hende "Deres Kongelige Majestæt,
"Dronning af England."
Deres Kongelige Majestæt.
Jane har været i chok i timevis.
Men at hendes mor viser sådan en respekt og ærbødighed
er helt ærligt fucking vanvittigt.
Hvordan kunne du give hende kronen?
Du sagde, at du havde testamentet.
Ét testamente.
Jeg skal nok undersøge det.
Fars kappe ser betagende ud.
Jeg var fars førstefødte.
Det skulle have været mig først.
Og nu får en pige endelig tronen,
og så er det sgu Jane Grey!
Selv navnet er kedeligt.
Jeg er bare nødt til at slå hende ihjel.
Virkelig? Hvordan? Gider du dele?
Nej, du dummer dig bare igen.
-Kom nu, Maria. Du må ikke lukke mig ude. -Nej.
Jeg vil udspionere dem. Alle har hemmeligheder.
Og så vender vi landet imod dem.
Min kære.
Snart vil jeg indtage min retmæssige plads på tronen med dig som min konge.
Og vores renblodede verity-børn vil herske i tusind år.
-Ja. -Ja?
-Giv mig nøglen til din zoo. -Hvad?
Nøgle! Zoo! Nu!
Hendes Majestæt vågner.
Er jeg...
Er det Edwards seng?
Og hans kåbe.
Den er din nu, Deres Majestæt.
Jeg skal kaste op.
Alle sammen, ud! Gå!
Sorg rammer ikke på én gang.
Den kommer i bølger
ligesom verdens mest dystre tømmermænd.
Hvordan kunne han gøre det?
Uden en advarsel. Så typisk.
Hvorfor skulle Edward udpege mig?
Hvis jeg må sige det,
har Hans Majestæt altid haft den største agtelse for dig.
Jeg elskede også ham.
Gid jeg havde været hos ham til det sidste.
Og givet trøst.
Budbringeren sagde, at han kastede sig ud ad et vindue.
Er det sandt?
De siger, at han var i sidste stadie af en giftinduceret forvildelse.
Tilsyneladende havde lord Dudley langsomt forgiftet ham i nogen tid.
Spøger du?
Sjældent. Lord Dudley er blevet fængslet for kongens mord.
Du sagde, du ikke var der til sidst. Hvorfor ikke?
Han ønskede at være alene i Nordtårnet.
Valgte Edward at udsætte sig selv for det iskolde og fugtige Nordtårn?
Det tror jeg ikke på.
Heller ikke mig.
Kan hendes svigerfar virkelig være morderen?
Tanken er sindsoprivende.
Men hvis ikke, hvad så?
Jeg mener "hvem så"?
Eller hvem.
Guildford.
Er du okay?
Du ved. Dig?
Du ved.
Tættere kommer englændere ikke på at erkende følelsesmæssig tumult.
Undskyld forsinkelsen...
Besøgte du din far?
Han sværger på sin uskyld.
Tror du på det?
Min far bortviste hertugen af Coventry til Irland
for at stjæle hans blondemager.
Han er et lumsk svin. Men han er ikke morder.
Det lover jeg dig.
Nogen er.
Dem, der dræbte Edward, prøvede også at dræbe os.
Jeg må finde dem. Det skylder jeg ham.
Og det gør vi.
Det er daggry.
Gid du kunne blive.
Sårbarhed...
Fra den ukuelige Jane Grey?
Følsomhed fra den samvittighedsløse Guildford Dudley?
Det kan vi ikke.
Det ved jeg.
Vi må være meget forsigtige.
Du er ikke i sikkerhed her.
Vågn op! Godmorgen!
Første dag som dronning.
Kom så! Riget venter.
Godmorgen, mor. Charles.
Jane er så heldig.
Mor, er det virkelig vigtigt?
Jeg har det fint i mit tøj.
Nej, du er dronning.
Du skal ligne en monark, ellers accepterer folket dig ikke.
Kong Henrik strålede sådan af juveler, at han faktisk glødede.
Vil du ikke stråle?
Fint. Den grønne, tak.
Vi sætter ud på et kronings-overflødighedshorn.
Banketter, konkurrencer, turneringer.
Jeg bestiller ny salveolie og får poleret staven og scepteret.
Ikke nok til, at de er glatte.
Men de skal nok funkle.
Vidunderligt.
Den er guddommelig.
Hvorfor har du vielsesring på?
Mor giftede hende bort til Leicester.
Hvad?
Du er utrolig!
-Han døde. Jeg har det fint. -Han døde.
Og før du udspyr en forudsigelig harmetale,
så tænk, at takket være mig
er vi rige, trygge og glade. Så...
Tager det lang tid? Jeg skal tale med statsrådet.
Om lord Dudley?
Guildford tror, hans far er uskyldig.
Det tror familien Dudley altid om deres fædre.
Men de bliver altid henrettet.
Edward ville ikke ønske en uskyldig henrettet.
Jeg gør mig klar.
-Må jeg give dig et råd? -Nej!
Fremover skal du være rolig, i kontrol og kongelig.
Margrete af Anjou sagde: "Lev i nuet."
Hendes mand led af sindssyge,
men det tjente hende på en måde.
Men du er dronning. Opfør dig sådan.
Det har jeg også tænkt mig.
Katherine, det er ikke til dig! Nej!
Jeg vil have en skål æbler,
frisk hver dag, aldrig med brune pletter.
Jeg vil have den bedste spanske claret til morgenmad
og den mest fremragende rhinskvin til frokost.
Så er vi her.
Den åbner ikke sig selv, tjep tjep.
Ja.
Ja, det kan jeg tolerere.
Ja, ud, ud, ud.
Jeg klarede det.
Jeg vil gerne virke kongelig.
Men helt ærligt...
Se de idioter.
Uskyldig er jeg.
Knælende bønfalder jeg Deres Majestæt. I smerte!
Den syntaks gør ondt.
Skul ikke på mig, din snøftende møgtud.
Jeg kan se op i din næse herfra.
Dudley, tofanaen var i din lomme.
Forklar mig det. Det er en ordre!
Tror du ærligt, at jeg ville ødelægge
en venetiansk fløjlskappe ved at strække lommen
med en giftboks af bly? Helt ærligt...
Hvordan endte den der så? Fortæl.
Deres Majestæt, vær venlig at fokusere på fakta.
Du er tydeligvis blind for hans rænkesmeden.
Som et direkte resultat af kongens død,
vil lord Dudleys afkom overtage tronen.
Ipso facto.
Han havde midlerne, motivet,
og som kongelig rådgiver, muligheden.
Og jeg har et vidne.
Hvilket vidne?
Min kok.
En kok!
Der så lord Dudley give den nævnte gift.
Løgne, løgne, løgne!
Dit fjols!
Som mange ledere før og efter
indser Jane, at hun har arvet den besværlige ledelse..
Charles.
...af et splittet kongerige.
Også kendt som...
Charles.
...noget rigtig lort.
Find den kok til mig.
Og du er helt sikker på, at det var dagen før Allerhelgens dag?
Selvfølgelig. Jeg havde haft en lang dag på mine fødder i køkkenerne,
og jeg fik næseblod den aften,
så jeg gik ned for at hente en knivspids brød at tilstoppe blodet,
det fungerer rigtig godt.
-Der så jeg den skurk. -Lord Dudley.
Det er rigtigt. Ham.
Han dryssede et pulver på Hans Majestæts gryderet.
Hent paladsets hovedbog.
Hvordan vidste du, at det var gift? Så du det?
Ja, han havde det i en skål.
Hvilken slags skål?
En gylden én. Ja. Den skinnede.
En gylden skål. Ikke en æske.
Ja, ja. Bare... Fra østpå.
Hvad, Fjernøsten?
Det er East Norwich.
Der er dejligt på denne årstid.
Er alle Majestætens spørgsmål besvaret?
Tak for din tid.
Selvfølgelig, Deres Majestæt.
Bare én ting til.
Ifølge hovedbogen arbejdede du slet ikke den dag.
Skurken
og pulveret...
Du lyver. Og du er ikke engang god til det.
Løslad straks lord Dudley.
Hvorfor gjorde du det her?
Blev du tvunget eller bestukket?
Svar mig!
Og jeg vil minde dig om, at straffen for at aflægge falskt vidnesbyrd
er at få fjernet øjnene.
Med en ske.
Tvunget eller bestikket?
Fortæl mig det nu!
Efter hende!
Bæstet! Fang det!
Åh, guder.
Bæst!
Var kokken etianer?
Ja! Så jeg spiddede hende.
Det var så lidt, Deres Majestæt.
Seymour, du kan ikke bare dræbe folk. Den kvinde...
Ikke en kvinde. Et bæst.
Så Dudley var virkelig uskyldig.
Kokken var forgiftningsmanden og fandt på det hele.
Flot klaret.
Gud, en stank!
Grimme, grimme bæster.
-Den der. -Deres Højhed.
Jeg tilbyder dig frihed og rigdom
til gengæld for en lille tjeneste.
Hvis det interesserer dig, så kom ind i kassen.
Eller bliv her og vent, til lord Seymour vender tilbage
for at planlægge sit næste eksperiment.
Dit valg.
Slap af. Det er næsten solnedgang.
Du er i sikkerhed her.
Ny stald, større end den gamle.
Jeg har gjort mit bedste for at gøre den behagelig, min herre.
Kaldte du lige hesten "min herre"?
Lord Seymour. Jeg sagde "Miner."
Han hedder Miner.
Løb.
Lad ikke bare din ganger vandre rundt. Du godeste, mand.
Jeg binder ham.
Jeg hørte, at de skid til Dudley afskedigede den kongelige strigler.
Hvorfor?
Familien Dudley har deres egne striglere.
Og det var dronningens ordrer, herre.
Hvis seng er det?
Og hvis tøj er det?
-Mit, herre. -Næppe. Det er fløjl.
Det må være din herres.
Niks. Der er kun én forklaring.
Hendes Majestæt har allerede smidt Guildford Dudley
ud af sin seng.
Ja, herre.
Må jeg følge dig ud?
Har du hørt om kokken?
Jeg vil vædde på, at der er flere af de bæster.
Måske kan du fortælle mig mere på vejen.
Mit sværd.
Jeg ville miste hovedet, hvis det ikke sad fast.
Heste...
Rotter med hove.
Jeg er tørstig.
Petunia?
Petunia! Petunia, hvor er du?
Du tog noget, der ikke tilhørte dig, søster.
Du må ikke gøre hende noget.
Tror du, Seymour og jeg er tåber?
Edwards testamente.
Du stjal det.
Edward havde ret til at vælge sin arving.
Din luskede lille tøs.
Vær sød at lade hende gå.
Du bekymrer dig mere om den køter end om din egen søster.
Nej. Maria, vær sød. Tilgiv mig. Jeg er ked af det.
Du skal gøre det godt igen.
Det vil jeg. Det lover jeg.
Kan du se den kasse?
Hvad er der i?
Tænk ikke på det.
Sæt den ved siden af dronning Jane. I aften.
Du kigger ikke i den.
Du siger intet.
Overraskelse. Baronesse Monteagle, eller som jeg gerne kalder hende,
Mont-alting, har foreslået sig som hofdame.
Ja. Kan du holde op med den djævelske larm?
Lady Somerset.
Hvis bare Jane kunne nyde spytslikkende kommunikeer
lige så meget som Frances.
Hvad er klokken?
"Lykønskninger!" Det var et langt ord for hende.
Ved du, hvad hun kaldte mig til mit bryllup?
"En ubarmhjertig og permanent utilfreds rænkesmeder."
Hvem smeder rænker nu, tøs?
Katherine og Margrete bliver mine hofdamer.
Ja! Må jeg ikke nok?
Jo, det er fint.
Og mig?
Nej. Jeg har større planer for dig.
Deres Majestæt.
Bess.
Jeg tænkte, du ville nyde dem her.
Jeg føler mig altid hjemme med bøger.
-Tak, Bess. -Det var så lidt.
Nej, vent.
Vær sød at blive. Lad os få noget at drikke.
Vi kunne skåle for Edward og tale om livet ved hoffet.
Med glæde, Deres Majestæt.
Min bror var en chokerende kortsnyder.
Ja! Og hver gang vi afslørede ham,
grinede han bare og ville spille igen.
Og det er svært at sige nej til familien.
Bess, var lord Seymour og Edward meget nære?
Et problem ved at være monark,
bortset fra den tvivlsomme idé om guddommelig ret
og ubegrænset, nedarvet magt er,
at loyalitet ikke kan tages for givet.
Selv fra kongelige rådgivere.
Bess, gør det dig ked af det at tale om Edward?
Jeg savner ham bare.
Jeg savner ham også.
Jeg er glad for, at du er her, og at han valgte dig.
Hvad angår spørgsmålet om magt,
har jeg altid fundet Isidore af Sevillas tanker
meget oplysende.
Jeg må afsted.
Prinsesse Bess.
-Guildford. -Jane.
Skal vi?
-Seymour står bag det hele. -Hvad?
Han forgiftede Edward. Han sendte dem nok for at dræbe os.
-Har du beviser? -Ikke endnu.
Da jeg afhørte vidnet, der er paladskok,
kiggede hun på Seymour, som om hun var bange for ham.
Og så stak hun af og blev til en etianer.
Og så dræbte de hende.
Uden videre. Som var hun intet.
Jane, vi skal snakke.
Det her er uholdbart.
Vi skal diskutere, hvordan drejningerne i vores liv påvirker vores aftale.
Jeg skal stadig kureres, og du vil nok stadig skilles,
så det munder ud i det her.
Gælder vores aftale?
Ja.
Men vi har større problemer.
Jane, for hvert sekund jeg er her, er jeg et faremoment.
For dig, for min far og mig selv. Hvorfor forstår du ikke det?
Det gør jeg.
-Hvorfor prøvede du så ikke? -Jeg har haft lidt travlt.
Intet har virket.
Du skulle jo være videnskabsmand!
Du skulle have et legendarisk, nysgerrigt sind.
-Det er jeg. Og det har jeg. -Det lyder, som om du giver op.
Jeg har aldrig opgivet noget i mit liv.
-Virkelig? -Ja, virkelig.
-Virkelig? -Virkelig.
Så bevis det.
Undskyld. Jeg ved, du ikke vil det her.
Jeg burde gå.
Det er en god idé.
Guildford.
Far. Velkommen tilbage.
Skal du et sted hen?
Forvirrer livet som gift dig allerede?
Det her var en fejl.
Hun vil ikke hjælpe mig, som du lovede,
og jeg kan tage en skydeskive på ryggen.
Jeg tager til Firenze.
Der er et bibliotek med et brev
fra sankt Frans af Assisi, der kan hjælpe...
Den tåbe? Han har ingen gode ideer.
Jeg kan ikke blive her. Det er umuligt.
Hvad har jeg sagt til dig? Intet er umuligt.
Se bare mig. Jeg blev dømt til døden, men her er jeg. I live.
Takket være din kone.
Min dreng. Det er tid til at tale om din fremtid.
Sæt dig nu ned.
Jane skal udpege dig som konge.
Det kan du ikke mene.
Som prinsgemal er du ingenting.
I bedste fald et smukt legetøj.
Men som konge har du magt, ja, til at beskytte dig selv
og at søge efter en kur.
Du kan afsætte hvert øjeblik, hver ressource, til at finde den.
Og indtil den lykkelige dag, er du sikker,
på kronen, på tronen.
Hvad?
At gifte mig med Jane handlede aldrig om min kur.
Det handlede om kongeriget. Det handlede om dig.
Okay. Jeg er et frygteligt monster,
fordi jeg vil gøre min søn til Englands konge, ikke?
Fordi jeg ønsker endelig at rense familiens navn.
Hør, sandheden er, Guildford,
at jeg har brugt en masse energi og udgifter,
overtrædelser af loven, sætte os alle i fare,
ved at skjule din hemmelighed bare for at holde dig i live.
Alt, hvad jeg beder om til gengæld, er dette.
Lad nu ikke din ene fejl
holde dig fra storheden.
Pas på, søde. Et bid fra en hugorm er dødbringende.
Tak!
Etianer!
-Petunia. -Vær ikke bange.
Tak, fordi du reddede mit liv hos Maria.
Jeg er så ked af, at jeg ikke kunne beskytte din bror.
Prøvede du at redde Edward?
Ja, men jeg fejlede.
Fortæl mig alt.
Nu, Phillips?
Så kom da, Hodgkins.
Giv los.
Drømme. Mystiske, men afklarende.
Kingslandgarden kontrolleres af én mand.
Lord Seymour?
Jeg vinder.
Deres Majestæt.
Lord Seymour.
Jeg skal bruge en liste over Kingslandgarden.
Med navne, hvis du har det?
Selvfølgelig.
Hvorfor?
Overvejer du at forøge den?
Hvorfor skulle jeg det?
Min garde opretholder opdelingslovene,
foruden hvilke vi ville leve side om side med dyrene.
Alle gardere ved navn, som Deres Majestæt bad om.
Her.
Din lille lort.
Hvor klodset.
Der røg den idé.
Lord Seymour. Jeg holder et lille middagsselskab i aften.
Virkelig?
Jeg ser frem til at se dig der.
Middagsselskab?
Virkelig? Skal Jane holde middagsselskab?
Det tænkte jeg også.
Jeg har fået nok af den hund!
Gud, det er hende.
Næste gang jeg ser dig, bliver det med hunden som pelshat!
Bess.
Jeg lader hende ikke gøre dig noget. Det lover jeg. Gå.
Søster. Lord Seymour.
Søster. Fortæl mig, hvad der skete.
Slangen var død.
Død?
Ja, den kunne nok ikke trække vejret i kassen.
Men død var den.
Ak.
Sikken sød gave til Jane.
Hun elsker naturvidenskab.
Musse, du burde have ladet mig vælge bæstet.
Slanger er notorisk svage.
Nej. Jeg kender min søster. Hun lyver.
Bess har ikke modet
til hoflivets mere delikate krav.
Mener du mord?
Ja. Hent noget tofana til det forbandede middagsselskab.
Jane Grey dør i aften.
Fortid? Kammerater igen?
Fortid. Kammerater igen.
-Venner. -Goddag, skat...
Ikke nu! Venner, min datter, dronningen,
byder velkommen til hendes ydmyge soiree.
Tak, fordi I kom.
Min elskede dronning,
hvordan kan jeg nogensinde gengælde din intellektuelle styrke,
din datterlige loyalitet?
Alt, hvad jeg har, er dit.
Nå, en dram.
-Jane. -Guildford.
Jeg kan ikke lide at skændes.
Men du er så god til det.
Tak, det er du også.
Bare giv mig dit ord.
Det vil jeg. Jeg vil dedikere enhver ressource til det,
når Edwards morder er fanget og straffet.
Tak.
Hvordan går det forresten?
Jeg overlister ham lige nu.
Jeg er fascineret.
Lædertaske, rødt bånd herinde,
og Jane sagde, at der ville være en nøgle i...
En kasse med en rose.
Der er ikke noget.
Hvor er den? Pis!
Det er min ære at være jeres dronning.
Og jeg ved, I vil beskytte mig,
som I så pligttro beskyttede min elskede fætter.
Deres Majestæt, jeg har ventet på det her.
Chancen for at udtrykke min mest dybfølte
lykønskning.
Tak, prinsesse Maria.
Syltede kastanjer i bagdelen.
-Fascinerende. -"Syltede kastanjer i bagdelen"?
Det er sådan, jeg overlevede kopper.
Hvis det er kopper, du taler om,
må du tænke på fætter Simon i Swanage.
Guildford, du må tage med mig på jagt i morgen.
Elkene er bedst ved daggry.
Ak, det eneste, jeg vil jage i morgen, er min pude.
Naturligvis. Du har et ry som en stangstiv dranker at opretholde.
Han er en slambert, og hurra for det.
Et ry, der er kraftdigt overdrevet.
Ja.
Jeg har tænkt på, hvad du bruger dagen på.
Nu er vi interesserede.
Altså, jeg...
Og Seymour, jeg er interesseret i at vide mere om den kok.
Virker det ikke underligt, at hun ville forgifte kongen?
Hvad kunne hendes motiv have været?
Bæster hader verityer. Sikket fjollet spørgsmål.
Jeg tror, det er tid til en skål.
Ja, en skål.
Det lyder dejligt. Tak, lord Seymour.
Som jeg sagde,
for vores kloge dronning
for at opsnuse etianeren blandt os.
Der har altid gået rygter om en etianer i hoffet,
så jeg er meget taknemmelig.
Vent, jeg...
Jeg vil lige sige et par ord om, hvor stolt jeg er
af mig selv.
Bare rolig, jeg klarer det.
-Hvor har du lært det? -Hold kæft, jeg koncentrerer mig.
Ser I, at opdrage tre børn som enlig mor
var en udfordring, som jeg accepterede og overvandt.
-Og nu er min ældste dronning. -Mor.
Ligesom min egen kære maman, der var dronning af Frankrig.
I syv uger.
For mødre!
Hvor fjollet, jeg er jo den eneste mor her.
Ups.
Drik ud.
Nej, du skal være klar til at præstere.
For mig!
Undskyld!
Glem det, idiot.
Du ødelægger alt.
Du behøvede ikke at forsvare mig ved middagen.
Jeg har gjort det her længe.
Hvordan kan du tåle det?
Jeg er ligeglad.
Dem, der betyder noget, ved præcis, hvem jeg er.
Ja. Hvad har vi?
De ligner bogstaver, men jeg kan ikke læse dem. Det er en kode.
Og hvis det ikke er et tegn på skyld, ved jeg ikke, hvad er.
Det er ikke Atbash. Det er ikke en substitutionskode.
Det er Alberti-koden.
Hvad?
Jeg taler måske ikke aramæisk, men jeg er ikke helt idiot.
Kom med mig.
Ja.
Her.
Det er et kodehjul.
Hvorfor har du det?
Gamle kong Henrik brugte koden med den hellige romerske kejser,
da han ville skilles.
Men han lærte sin indercirkel det, og min far lærte mig det.
Så Seymour kan det også. Gud, du er faktisk klog.
Selvfølgelig er jeg det.
Nætter i hvid satin
Når aldrig slutningen
Breve, jeg har skrevet
Som jeg aldrig ville sende
Skønhed, jeg altid har savnet
Med disse øjne før
Lige hvad sandheden er
Jeg ved det ikke længere
Fordi jeg elsker dig
Ja, jeg elsker dig
Hvordan jeg elsker dig
Åh, ja...
Jeg sagde, du skulle møde mig ved min dør.
En stor, ridderlig gestus.
Jeg hader gestusser, og jeg hader ridderlighed.
Frances, min søde kærlighed.
Hver nat sover jeg godt
med vindrevne drømme af os sammenflettet,
splitterfornøjet.
Åh, gud.
Vil du gøre min den ære at være min evige kone?
Nej!
Men jeg elsker dig!
Hold op, du elsker mig ikke.
Og selvom jeg havde brug for en mand, hvilket jeg ikke har,
ville jeg ikke vælge dig.
Hvorfor?
Stan, du er bare ikke ægtemandsmateriale.
Det er jeg da. Jeg er indbegrebet af forgabthed.
Hvis du var,
ville din far og jeg have valgt dig til Jane
og ikke Guildford.
Ja? Det var temmelig dumt, i betragtning af at Guildford er en...
At Guildford er hvad?
-Intet. -Hvad er han?
Han lider af gonorré.
Hvis du nogensinde vil se mig igen,
fortæller du mig alt nu.
Hvorfor forhindrede du Frances i at drikke giften?
Er du lun på hende?
Fordi ethvert mord har brug for et formål.
Ja! Ja!
De små freaks.
Hvad tror du, Jane laver med ham hele dagen?
Sandsynligvis et elskerspil.
Du kan vel ikke slippe mig fri, nuser?
Der foregår noget.
Og noget underligt.
Striglerne fra veststalden er blevet afskediget.
Janes ordrer.
Janes ordrer?
Hvad vil hun med veststalden?
Mit øre klør.
Der foregår noget underligt, og jeg vil finde ud af hvad.
Mens daggryet nærmer sig, har vores frygtløse kodebrydere
intet fundet, der direkte implicerer Seymour.
I stedet har de blot fundet...
"Mit skræv ryster i fugtig forventning om endnu en gang
"at piske dine rædselsslagne balder. Tak, Maria."
Dem skrev hun til Seymour.
De er beskidte.
Hør den her.
"I modsætning til de fleste af Firenzes borgere,
"gør din enkemager sit arbejde beundringsværdigt."
Tror du, han mener sin diller?
Vent. Det er ikke hans diller, det er gift.
"Den florentinske enkemager," det er tofana.
-Det er giften, der dræbte Edward. -De dræbte ham sammen.
Jeg troede, Maria elskede sin bror.
Gud, jeg er så naiv.
Folk er egoistiske og skuffende.
Jeg skal indkalde til et rådsmøde straks.
Vi tager hen til din far.
Det er næsten daggry.
Vær forsigtig.
Maria?
Dronning Jane. Du kommer nok fra veststalden.
Jeg er selv på vej derhen.
Nej, vent. Det må du ikke.
Virkelig? Må jeg ikke?
Og hvorfor ikke?
Fordi...
Der kommer en tid i enhver kvindes liv, hvor hun går i panik
og træffer en forhastet beslutning, hun vil angre
meget hurtigere, end hun tror.
For Jane er det øjeblik nu.
Du dræbte Edward.
Jeg har beviser.
Giv mig det skide brev!
Du er ikke dronningen.
Abdicer eller dø, Jane.
Abdicer eller dø!
Så Frances kender Guildfords hemmelighed.
Maria ved, at Jane kender Marias hemmelighed.
Og jeg har også en hemmelighed.
En forsætlig tilsløring med henblik på forstærkede intriger.
Eller, i lægmandssprog, et twist.
Fordi Edward er i live.
I live!
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen