‫אני מתכוננת לניסיון הבא שלנו.‬
‫בפרקים הקודמים‬
‫לא!‬
‫מרעילים אותך.‬
‫- עד כמה חמור זה? - קטסטרופלי.‬
‫עלינו להעביר אותך לצריח הצפוני.‬
‫הוא כנראה נפל כשניסה להימלט.‬
‫מדוע זקוקים לגופה? הצוואה ברשותך.‬
‫- מובן שהיא ברשותי. - אני היורשת.‬
‫מצא את ליידי ג'יין גריי ואת בעלה השיכור. הרוג אותם.‬
‫את יודעת מהו העונש על נישואי תערובת בין איתיאנים לווריטנים?‬
‫אם אספר למישהו, כולנו נמות.‬
‫לאט ובזהירות.‬
‫אתה תהיה איש משמר קינגסלנד נפלא, הודג'קינס.‬
‫ככה, מר פיליפס?‬
‫אני רוצה להתגרש.‬
‫אני חייבת להתוודות על דבר נורא. אדוארד כבר מת.‬
‫זה הופך אותך למלכה.‬
‫כן, אהיה מלכה.‬
‫האנשים ההם היו ממשמרות קינגסלנד.‬
‫למה שהם ירצו להרוג אותנו?‬
‫לורד סימור, צוואת המלך.‬
‫יש בידי את צוואתו של המלך אדוארד.‬
‫הוד מלכותו בחר בך לרשת את הכתר.‬
‫תחי המלכה ג'יין.‬
‫ראו את המלכה החדשה של אנגליה,‬
‫המלכה ג'יין גריי.‬
‫ובן זוגה, גילפורד דאדלי.‬
‫האם זהו חלום שמתגשם לזוג המסויג שלנו?‬
‫או סיוט בהתהוות?‬
‫אני בטוח שהכול יסתדר לטובה.‬
‫המלכה ג'יין שלי‬
‫הוד מלכותך.‬
‫- הוד מלכותך. - הוד מלכותך.‬
‫האם עליי לקרוא לך "הוד מלכותך"?‬
‫לא, תקראי לי ג'יין. דבר לא השתנה.‬
‫הכול השתנה.‬
‫מעתה ואילך, נפנה אליה כ"הוד מלכותך,‬
‫"מלכת אנגליה."‬
‫הוד מלכותך.‬
‫ג'יין בהלם במשך שעות.‬
‫אבל כשאימא שלה מפגינה רמה כזו של כבוד והיענות,‬
‫האמת היא... שזה מוטרף לגמרי.‬
‫איך יכולת להעניק לה את הכתר?‬
‫אמרת שהצוואה ברשותך, ושאני היורשת.‬
‫אמרתי שהייתה אצלי צוואה.‬
‫תראי, אבדוק את העניין.‬
‫הגלימה של אבא עוצרת נשימה.‬
‫הייתי הבכורה של אבא.‬
‫הייתי צריכה להיות לפני אדוארד.‬
‫וכעת, סוף כל סוף אישה יושבת על כס המלכות,‬
‫וזאת ג'יין גריי הדפוקה!‬
‫אפילו השם שלה משעמם.‬
‫פשוט איאלץ להרוג אותה בעצמי.‬
‫באמת? כיצד? תרצי לשתף?‬
‫לא. אתה פשוט תהרוס הכול שוב.‬
‫- בבקשה! בבקשה, מרי, אל תרחיקי אותי. - לא.‬
‫ארגל אחריהם. לכולם יש סודות.‬
‫ואז נסית את המדינה נגדם.‬
‫אהובי.‬
‫בקרוב אתפוס את מקומי הראוי על כס המלכות איתך, כמלכי.‬
‫וילדינו, הווריטיאנים הטהורים, ימלכו למשך אלף שנים.‬
‫- כן. - כן?‬
‫- תן את המפתח לגן החיות שלך. - מה?‬
‫מפתח! גן חיות! עכשיו!‬
‫הוד מלכותה התעוררה.‬
‫האם אני...‬
‫האם זו המיטה של אדוארד?‬
‫והחלוק שלו.‬
‫זה שלך עכשיו, הוד מלכותך.‬
‫אני חושבת שיש לי בחילה.‬
‫כולם, החוצה! החוצה! קדימה!‬
‫צער אינו משתלט עליך בבת אחת.‬
‫הוא מגיע בגלים,‬
‫כמו החמרמורת המדכאת ביותר בעולם.‬
‫איך הוא עשה לי את זה?‬
‫בלי להזהיר אותי בכלל. אופייני לו כל כך.‬
‫מדוע שאדוארד ינקוב בשמי?‬
‫אם יורשה לי לומר,‬
‫הוד מלכותו תמיד העריך אותך יותר מכול.‬
‫גם אני אהבתי אותו.‬
‫אני רק מצטער שלא הייתי איתו בסוף.‬
‫כדי להציע לו נחמה.‬
‫השליח אמר לי שהוא השליך את עצמו מחלון.‬
‫האם זה נכון?‬
‫אומרים שהוא חש את הייסורים האחרונים של ההזיות שגרם הרעל.‬
‫ככל הנראה, לורד דאדלי הרעיל אותו באיטיות במשך זמן מה.‬
‫אתה מתלוצץ?‬
‫לעיתים נדירות. לורד דאדלי נכלא בגין רצח המלך.‬
‫אמרת שלא היית שם בסוף. מדוע?‬
‫הוא ביקש להיות לבד בצריח הצפוני.‬
‫אדוארד בחר לחשוף את עצמו ללחות המקפיאה של הצריח הצפוני?‬
‫לא, אני לא מאמינה.‬
‫גם אני לא.‬
‫האם ייתכן שהרוצח הוא החם שלה?‬
‫הרעיון מכה בתדהמה.‬
‫אך אם לא הוא, אז מי?‬
‫כלומר, מי הם?‬
‫כלומר, מי?‬
‫גילפורד.‬
‫את בסדר?‬
‫אתה יודע. ואתה?‬
‫את יודעת.‬
‫זה הדבר הקרוב ביותר לפרץ רגשות שאנגלים מצליחים להביע.‬
‫מצטער, התעכבתי. אני...‬
‫הלכת לראות את אביך?‬
‫הוא נשבע שהוא חף מפשע.‬
‫אתה חושב שהוא חף מפשע?‬
‫אבא שלי הגלה את הדוכס מקובנטרי לאירלנד‬
‫כדי לגנוב את רוקמת תחרה שלו.‬
‫הוא ממזר תככן, אבל הוא לא רוצח.‬
‫ג'יין, אני מבטיח לך.‬
‫מישהו רוצח.‬
‫מי שהרג את אדוארד ניסה להרוג גם אותנו.‬
‫אני חייבת לגלות מי עשה זאת. אני חייבת לו.‬
‫אנחנו נגלה.‬
‫השחר כמעט עלה.‬
‫הלוואי שיכולת להישאר.‬
‫פגיעות...‬
‫מג'יין גריי הנועזת?‬
‫רגישות מגילפורד דאדלי חסר המצפון?‬
‫אסור לנו לעשות זאת.‬
‫אני יודע.‬
‫עלינו להיות זהירים מאוד, ג'יין.‬
‫המקום הזה לא בטוח.‬
‫התעוררי! בוקר אור.‬
‫יום ראשון כמלכה.‬
‫קדימה! ממלכתך ממתינה.‬
‫בוקר טוב, אימא. צ'רלס.‬
‫ג'יין בת מזל.‬
‫אימא, האם זה באמת חשוב כל כך?‬
‫נוח לי עם בגדיי הישנים.‬
‫לא, לא נוח לך. את מלכה.‬
‫אם לא תיראי כמו מלכה, העם לא יקבל אותך כמלכה.‬
‫המלך הנרי בהק כל כך מרוב תכשיטים, שהוא קרן ממש.‬
‫את לא רוצה לזהור?‬
‫בסדר. הירוקה, בבקשה.‬
‫אנו אמורים להתחיל בהכתרה ראוותנית.‬
‫משתים, תהלוכות, תחרויות.‬
‫אני מזמין שמן חדש למשיחה ואבריק את המוט והשרביט,‬
‫לא יותר מדי, שלא יהיו חלקלקים.‬
‫אבל הם יבריקו מאוד.‬
‫נפלא.‬
‫זה שמימי.‬
‫למה את עונדת טבעת נישואין?‬
‫אימא הכריחה אותה להינשא ללסטר.‬
‫מה?‬
‫פשוט לא ייאמן.‬
‫- הוא מת. אני בסדר. - הוא מת. היא בסדר.‬
‫ולפני שתפצחי בנאום ממורמר וצפוי,‬
‫שקלי את הדבר הבא. הודות לי,‬
‫אנחנו עשירות, בטוחות ומאושרות. אז...‬
‫זה ייקח זמן רב? אני חייבת לדבר עם המועצה המלכותית.‬
‫על לורד דאדלי?‬
‫גילפורד חושב שאביו חף מפשע.‬
‫משפחת דאדלי תמיד חושבת שהאבות שלהם חפים מפשע,‬
‫מעולם לא היו, והם תמיד מוצאים להורג.‬
‫אדוארד לא היה רוצה שאדם חף מפשע יוצא להורג בשמו.‬
‫אני חייבת להתכונן.‬
‫- ג'יין, אוכל לייעץ לך? - לא!‬
‫מרגע זה, עלייך להיות רגועה, בשליטה, ומעל לכול, מלכותית.‬
‫למרגרט מאנז'ו הייתה אמרה, "לחיות את הרגע".‬
‫בעלה סבל מהתקפי אי-שפיות,‬
‫ואיני מבינה איך הדבר הועיל לה, אבל איכשהו כן.‬
‫את המלכה. תתנהגי בהתאם.‬
‫זו כוונתי.‬
‫קתרין, זה לא עבורך! לא.‬
‫אני רוצה קערת תפוחי בוסר,‬
‫טריים כל יום, וללא כתמים חומים לעולם.‬
‫אני רוצה את היין האדום הספרדי הטוב ביותר לארוחת הבוקר‬
‫והיינות הלבנים המצוינים ביותר לארוחת הצהריים.‬
‫הגענו!‬
‫הדלת לא תיפתח מעצמה, קדימה.‬
‫כן.‬
‫כן, אוכל לסבול את זה.‬
‫כן, קדימה, צאו, צאו, צאו.‬
‫הצלחתי.‬
‫ג'יין רוצה להיראות מלכותית.‬
‫אבל, בחייכם...‬
‫תראו את הטיפשים האלה.‬
‫אנוכי חף מפשע.‬
‫על ברך כרועה, מתחנן בפני הוד מלכותך. בייסורים!‬
‫התחביר הזה מעורר ייסורים.‬
‫אל תזעיף פנים כלפיי, זב חוטם עם פה מטונף.‬
‫מהזווית הזו, אני רואה דרך האף שלך.‬
‫דאדלי, הטופאנה הייתה בכיס שלך.‬
‫תסביר לי. זו פקודה!‬
‫האם את חושבת באמת שאהרוס‬
‫גלימת קטיפה ונציאנית בכך שאמתח את הכיס‬
‫עם קופסת מרעיל מעופרת? כלומר...‬
‫אז איך היא הגיעה לשם? ספר לי.‬
‫הוד מלכותך, בבקשה, תתמקדי בעובדות.‬
‫בוודאות אינך מודעת למזימה שלו.‬
‫אך כתוצאה ישירה ממותו של המלך,‬
‫צאצאיו של לורד דאדלי ייקחו את כס המלוכה.‬
‫מעצם העובדה.‬
‫היו לו האמצעים, המניע,‬
‫וכיועץ מלכותי, ההזדמנות.‬
‫ויש לי עדה.‬
‫איזו עדה?‬
‫הטבחית שלי.‬
‫טבחית!‬
‫שראתה את לורד דאדלי נותן את הרעל הנזכר.‬
‫שקרים, שקרים, שקרים!‬
‫טיפש שכמותך!‬
‫כמו מנהיגים רבים לפניה ומתקופתה,‬
‫ג'יין מבינה שהיא ירשה ממשל בעייתי...‬
‫צ'רלס.‬
‫...בממלכה מפולגת.‬
‫הידועה בשם...‬
‫צ'רלס.‬
‫...מופע אימים.‬
‫תמצא את הטבחית הזאת.‬
‫ואת בטוחה למדי שזה קרה יום לפני סעודת יום כל הקדושים?‬
‫כמובן. עבר עליי יום ארוך על הרגליים במטבחים,‬
‫ודיממתי מהאף באותו לילה,‬
‫אז ירדתי כדי לקחת קמצוץ לחם כדי לעצור את הדם,‬
‫את יודעת, זה עובד מצוין.‬
‫- ואז ראיתי את הנבל הזה. - לורד דאדלי.‬
‫נכון. אותו.‬
‫מפזר אבקה על המרק של הוד מלכותו.‬
‫תביא את פנקס הרשימות של הארמון.‬
‫כיצד ידעת שזה היה רעל? האם ראית אותו?‬
‫כן, אני... הוא החזיק ברעל בקערה.‬
‫איזו קערה?‬
‫קערה מוזהבת. כן. מבריקה.‬
‫קערה מוזהבת. לא קופסה.‬
‫כן, כן. רק... מהמזרח.‬
‫מהמזרח? מה, קתאי?‬
‫מזרח... נוריץ'.‬
‫נחמד שם בתקופה הזו.‬
‫האם שאלותיה של הוד מעלתה מצאו מענה?‬
‫תודה על זמנך.‬
‫כמובן, הוד מעלתך.‬
‫רק דבר נוסף.‬
‫פנקס הרשימות מציין שלא עבדת כלל באותו יום.‬
‫בן הבליעל‬
‫והאבקה...‬
‫את משקרת. ואת אפילו לא טובה בזה.‬
‫שחררו את לורד דאדלי מייד.‬
‫למה עשית זאת?‬
‫הכריחו אותך או שיחדו אותך?‬
‫עני לי!‬
‫ואזכיר לך שהעונש על עדות שקר‬
‫הוא הסרת גלגלי העיניים.‬
‫באמצעות כף.‬
‫הוכרחת או שוחדת?‬
‫אמרי לי עכשיו!‬
‫אחריה!‬
‫חיה. חיה! תפסו אותה!‬
‫אלים.‬
‫חיה!‬
‫הטבחית הייתה איתיאנית?‬
‫כן. אז שיפדתי אותה.‬
‫על לא דבר, הוד מלכותך.‬
‫סימור, אתה לא יכול פשוט להרוג אנשים. האישה הזאת...‬
‫לא אישה. חיה.‬
‫אם כך, דאדלי אכן היה חף מפשע.‬
‫והטבחית הייתה המרעילה והמציאה את כל הסיפור.‬
‫כל הכבוד לך.‬
‫אלוהים, הצחנה.‬
‫חיות מגעילות ביותר.‬
‫- התא הזה. - הוד מעלתך.‬
‫אני מציעה לך חופש ועושר‬
‫בתמורה לטובה קטנטנה.‬
‫אם אתה מעוניין בכך, תיכנס לקופסה‬
‫או שתישאר כאן ותמתין עד שלורד סימור יחזור‬
‫לתכנן את הניסוי הבא שלו.‬
‫הבחירה בידך.‬
‫תירגע. כמעט שקיעה.‬
‫אתה בטוח כאן.‬
‫אורוות חדשות, גדולות יותר מהקודמות שלך.‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי להפוך את המקום לנוח, אדוני.‬
‫רגע. הרגע קראת לסוס הזה "אדוני"?‬
‫לורד סימור, אמרתי "דוני".‬
‫קוראים לו דוני.‬
‫רוץ.‬
‫אל תיתן לסוס שלך לשוטט. אלים אדירים, בן אדם.‬
‫אני אקשור אותו.‬
‫שמעתי שהממזר דאדלי פיטר את הסייסים מהאורוות האלו.‬
‫מדוע?‬
‫יש למשפחת דאדלי סייסים שלהם.‬
‫וזו הייתה פקודת המלכה, אדוני.‬
‫של מי המיטה הזו?‬
‫ולמי שייכים הבגדים האלו?‬
‫- לי, אדוני. - בספק. זו קטיפה.‬
‫הם בטח של אדונך.‬
‫לא. ישנו הסבר אחד לכל זה.‬
‫הוד מלכותה כבר סילקה את גילפורד דאדלי‬
‫מהמיטה שלה.‬
‫אכן, אדוני.‬
‫אוכל ללוות אותך החוצה?‬
‫שמעת על הטבחית?‬
‫אני מתערב שחיות נוספות מסתתרות בכל הארמון הזה.‬
‫אולי תספר לי עוד בזמן שנלך.‬
‫החרב שלי.‬
‫הייתי מאבד את ראשי אם לא היה מחובר, בחיי.‬
‫סוסים...‬
‫למעשה, חולדות עם פרסות.‬
‫אני זקוק למשקה.‬
‫פטוניה?‬
‫פטוניה! פטוניה, איפה את?‬
‫לקחת משהו שלא שייך לך, אחותי.‬
‫בבקשה אל תפגעי בה.‬
‫את חושבת שסימור ואני טיפשים?‬
‫הצוואה של אדוארד.‬
‫גנבת אותה.‬
‫לאדוארד הייתה הזכות לבחור את היורש שלו.‬
‫בחורה ערמומית קטנה שכמותך.‬
‫בבקשה, שחררי אותה.‬
‫אכפת לך יותר מיצור הכלאיים הזה מאשר מאחותך.‬
‫לא. מרי, בבקשה. סלחי לי. אני מצטערת.‬
‫את חייבת לפצות אותי.‬
‫אני אפצה. אני מבטיחה.‬
‫רואה את הקופסה הזאת?‬
‫מה יש בפנים?‬
‫שזה לא יטריד אותך.‬
‫הניחי אותה ליד המלכה ג'יין. הלילה.‬
‫אל תסתכלי בתוכה.‬
‫אל תספרי לנפש חיה.‬
‫איזו הפתעה. הברונית מונטאיגל, או כמו שאני אוהבת לקרוא לה,‬
‫הברונית חובבת המשגל, מציעה עצמה כסייעת לחצר המלוכה.‬
‫כן. תפסיקו עם הרעש הבלתי נסבל הזה.‬
‫ליידי סאמרסט.‬
‫אילו ג'יין יכלה ליהנות ממכתבי חנופה‬
‫כמו פרנסס.‬
‫מה השעה?‬
‫"איחולים!" טוב, זו מילה ארוכה עבורה.‬
‫יודעות איך היא קראה לי כשהתחתנתי עם אביכן?‬
‫"חורשת מזימות חסרת רחמים ונטולת שביעות רצון תמידית."‬
‫מי חורשת המזימות עכשיו, מופקרת?‬
‫קתרין ומרגרט יהיו הסייעות בחצר המלוכה.‬
‫כן! בבקשה, אפשר?‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫ואני?‬
‫יש תוכניות גדולות יותר עבורך.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫בס.‬
‫חשבתי שאולי תיהני מאלה.‬
‫ספרים תמיד גורמים לי להרגיש בבית.‬
‫- תודה, בס. - על לא דבר.‬
‫למעשה, חכי.‬
‫תישארי בבקשה. תשתי איתי משהו.‬
‫נוכל להרים כוסית לזכר אדוארד ולדבר על החיים בחצר המלוכה.‬
‫אני אשמח, הוד מלכותך.‬
‫אחי היה רמאי קלפים כושל.‬
‫כן! ובכל פעם שתפסנו אותו,‬
‫הוא פשוט צחק וביקש מאיתנו שנשחק שוב.‬
‫וקשה לסרב לבני משפחה.‬
‫תגידי, בס, האם לורד סימור ואדוארד היו קרובים מאוד?‬
‫אני משערת שהבעיה בלהיות מלך,‬
‫מלבד הרעיון המפוקפק של הזכות האלוהית‬
‫וכוח מוחלט שעובר בירושה,‬
‫היא שנאמנות לא יכולה להיות מובנת מאליה.‬
‫אפילו מיועצים מלכותיים.‬
‫בס, האם דיבורים על אדוארד מטרידים אותך?‬
‫אני מתגעגעת אליו.‬
‫גם אני מתגעגעת.‬
‫אני שמחה שאת כאן, ושהוא בחר בך.‬
‫באשר לנושא הכוח,‬
‫מצאתי שמחשבותיו של איזידורוס מסביליה‬
‫בנושא תמיד מאירות עיניים.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫הנסיכה בס.‬
‫- גילפורד. - ג'יין.‬
‫שנלך?‬
‫- סימור עומד מאחורי הכול. - מה?‬
‫הוא הרעיל את אדוארד, ובוודאות שלח אנשים להרוג אותנו.‬
‫- יש לך הוכחה? - עדיין לא.‬
‫כשחקרתי את העדה, שהיא טבחית הארמון,‬
‫היא הסתכלה בסימור כאילו הייתה מבועתת ממנו.‬
‫ואז היא ברחה, והיא הפכה לאיתיאנית.‬
‫ואז הם הרגו אותה.‬
‫ללא היסוס. כאילו הייתה כלום.‬
‫ג'יין, חייבים לדבר.‬
‫לא נוכל לטפל בזה.‬
‫עלינו לדון איך השינוי האחרון בנסיבות שלנו משפיע על ההסדר בינינו.‬
‫אני עדיין צריך תרופה ואני מניח שאת עדיין רוצה להתגרש,‬
‫הכול מסתכם בזאת.‬
‫האם העסקה שלנו תקפה?‬
‫היא תקפה.‬
‫אבל יש לנו בעיות גדולות יותר.‬
‫ג'יין, כל שנייה שאני נשאר כאן מסכנת‬
‫אותך, את אבי ואותי. למה את לא מבינה את זה?‬
‫אני כן מבינה.‬
‫- אז למה לא ניסית? - הייתי עסוקה קצת.‬
‫שום דבר לא עבד.‬
‫את אמורה להיות מדענית שכזאת.‬
‫אמור להיות לך מוח סקרני אגדי.‬
‫- זה נכון, ואני אכן כזו. - נשמע לי שאת מוותרת.‬
‫מעולם לא ויתרתי על דבר במהלך חיי.‬
‫- זה נכון? - אכן.‬
‫- באמת? - באמת.‬
‫אם כך, תוכיחי.‬
‫אני מצטער. אני יודע שאת לא רוצה.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫גילפורד.‬
‫אבא. ברוך שובך.‬
‫הולך לאנשהו?‬
‫חיי הנישואין כבר הכניעו אותך?‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫היא לא תעזור לי כפי שהבטחת,‬
‫ואוכל כבר לתלות מטרה על גבי.‬
‫אני נוסע לפירנצה.‬
‫יש שם ספרייה עם מכתב‬
‫מפרנציסקוס מאסיזי שאולי יעזור...‬
‫הטיפש הזה? לא יהיו לו שום רעיונות טובים.‬
‫אני לא יכול להישאר כאן. זה בלתי אפשרי.‬
‫מה אמרתי לך? שום דבר אינו בלתי אפשרי.‬
‫תסתכל עליי. נידונתי למוות, הנה אני, חי.‬
‫הודות לאשתך.‬
‫בני. הגיע הזמן לדבר על העתיד שלך.‬
‫קדימה, שב.‬
‫ג'יין חייבת להמליך אותך.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫כבן זוג למלכה, אתה כלום.‬
‫כלומר, במקרה הטוב, אתה צעצוע יפה.‬
‫אבל כמלך, יש לך כוח, כן, להגן על עצמך‬
‫ולחפש תרופה.‬
‫תוכל להקדיש כל רגע, כל משאב כדי למצוא אותה.‬
‫ועד שיגיע היום המאושר הזה, אתה בטוח,‬
‫בכתר, על כס המלוכה.‬
‫מה?‬
‫נישואיי לג'יין לא היו בגלל הריפוי שלי.‬
‫הם היו בגלל הממלכה. הם היו קשורים אליך.‬
‫בסדר. אני מפלצת נוראית‬
‫על שרציתי שהבן שלי יהיה מלך אנגליה, כן?‬
‫על כך שרציתי סוף כל סוף, אחרי המתנה ארוכה, לגאול את שם המשפחה.‬
‫תראה, האמת היא, גילפורד,‬
‫שהשקעתי המון אנרגיה והוצאות,‬
‫עברתי על החוק, העמדתי את כולנו בסכנה,‬
‫הסתרתי את הסוד שלך, רק כדי לשמור עליך בחיים.‬
‫כל מה שאני מבקש בתמורה הוא זה.‬
‫עכשיו, אל תיתן למגרעה היחידה שלך‬
‫למנוע ממך מלהגיע לגדולה.‬
‫זהירות, פט. הכשת פתן שחור היא קטלנית.‬
‫תודה!‬
‫איתיאן!‬
‫- פטוניה. - אל תפחדי.‬
‫תודה שהצלת את חיי קודם לכן, עם מרי.‬
‫אני פשוט מצטערת כל כך שלא יכולתי להגן על אחיך.‬
‫ניסית להציל את אדוארד?‬
‫כן, אבל נכשלתי.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫עכשיו, פיליפס?‬
‫קדימה, הודג'קינס.‬
‫לך על זה.‬
‫חלומות. מסתוריים ועם זאת ברורים.‬
‫משמרות קינגסלנד נשלטים בידי אדם אחד.‬
‫לורד סימור?‬
‫ניצחתי.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫לורד סימור.‬
‫אני צריכה רשימה של משמרות קינגסלנד.‬
‫לפי שמות, יש לך?‬
‫כמובן.‬
‫מדוע?‬
‫האם חשבת להגדיל את כמותם?‬
‫למה שאעשה זאת?‬
‫משמרות קינגסלנד תומכים בחוקי החלוקה,‬
‫שבלעדיהם היינו חיים זה לצד זה עם החיות.‬
‫כל שומר, לפי שם, כפי שביקשת, הוד מלכותך המכובדת.‬
‫בבקשה.‬
‫חתיכת חרא שכמוך.‬
‫אופס. כמה מגושם.‬
‫זה הסוף של הרעיון הזה.‬
‫לורד סימור, אני עורכת מסיבת ארוחה קטנה הערב.‬
‫באמת?‬
‫אני מצפה לראות אותך שם.‬
‫מסיבת ארוחת ערב?‬
‫באמת? ג'יין עורכת מסיבת ארוחת ערב?‬
‫זה מה שאני חשבתי.‬
‫נמאס לי מהכלבה הזאת!‬
‫אלים, זו היא.‬
‫בפעם הבאה שאראה אותך, אני אחבוש את הגורה הזאת בתור כובע!‬
‫בס.‬
‫לא אתן לה לפגוע בך. אני מבטיחה. לכי.‬
‫אחות. לורד סימור.‬
‫אחות. ספרי לי מה קרה.‬
‫הנחש היה מת.‬
‫מת?‬
‫כן, אני משערת שלא היה מספיק אוויר בקופסה כדי שינשום.‬
‫אבל בכל מקרה, מת.‬
‫אבוי.‬
‫מתנה מתוקה כל כך להציע לג'יין.‬
‫היא אוהבת את מדעי הטבע.‬
‫מתוקונת, היית צריכה לתת לי לבחור את החיה.‬
‫נחשים ידועים לשמצה בחולשתם.‬
‫לא. אני מכירה את אחותי. היא משקרת.‬
‫לבס אין אומץ‬
‫לצרכים העדינים של חיי חצר המלוכה.‬
‫את מתכוונת לרצח?‬
‫כן. תביא קצת טופאנה למסיבת ארוחת הערב הארורה הזאת.‬
‫ג'יין גריי תמות הלילה.‬
‫מה שהיה, היה? שוב חברים?‬
‫מה שהיה, היה. שוב חברים.‬
‫- חברים. - שלום, יקירתי...‬
‫לא עכשיו. חברים, בתי, המלכה,‬
‫מקבלת את פניכם בברכה למסיבה הצנועה שלה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫מלכתי האהובה,‬
‫כיצד אוכל אי פעם להשיב כגמולך על עוצמתך האינטלקטואלית,‬
‫על נאמנותך לבני?‬
‫כל מה ששלי, שלך.‬
‫נכון, משקה קטן.‬
‫- ג'יין. - גילפורד.‬
‫אני לא אוהב שאנחנו רבים.‬
‫אבל אתה טוב בזה.‬
‫תודה, גם את.‬
‫אני רק צריך שתיתני את מילתך.‬
‫אעשה זאת. אני אקדיש לכך כל משאב,‬
‫ברגע שהרוצח של אדוארד ייתפס וייענש.‬
‫תודה.‬
‫איך העניין מתקדם, דרך אגב?‬
‫אני מערימה עליו תוך כדי שיחתנו.‬
‫אני מסוקרן.‬
‫תיק עור, סרט אדום כאן,‬
‫וג'יין אמרה שיהיה מפתח ב...‬
‫תיבה עם הוורד.‬
‫אין כלום.‬
‫איפה זה? זין!‬
‫לכבוד הוא לי להיות מלכתכם.‬
‫ואני יודעת שכולכם תגנו עליי,‬
‫כפי שהגנתם באופן צייתני על בן דודי האהוב.‬
‫הוד מלכותך, חיכיתי לזה.‬
‫ההזדמנות להציע באופן הכן ביותר‬
‫את ברכותיי.‬
‫תודה לך, הנסיכה מרי.‬
‫ערמונים מוחמצים בישבן.‬
‫- מרתק. - "ערמונים מוחמצים בישבן"?‬
‫כך שרדתי את האבעבועות השחורות.‬
‫כלומר, אם מדברים על האבעבועות השחורות,‬
‫אתה בטח מתכוון לדודן סיימון מסוואנאג'.‬
‫גילפורד, אתה מוכרח לבוא איתי לצוד מחר.‬
‫האיילים הכי טובים בשחר.‬
‫אבוי, הדבר היחיד שאצוד מחר בבוקר הוא הכרית שלי.‬
‫כמובן. עליך לשמר מוניטין של שתיין.‬
‫הוא חסר תקנה, וכל הכבוד לו על כך.‬
‫מוניטין מוגזם במידה רבה מאוד.‬
‫כן.‬
‫חשבתי לעצמי, מה בדיוק אתה עושה במהלך היום?‬
‫אנחנו מסוקרנים לדעת.‬
‫ובכן, אני...‬
‫וסימור, אני מסוקרנת לדעת יותר על הטבחית ההיא.‬
‫לא נראה לך מוזר שהיא תרעיל את המלך?‬
‫מה כבר יכול להיות המניע שלה?‬
‫חיות שונאות את הווריטיאנים, כמובן. איזו שאלה טיפשית.‬
‫הגיע הזמן להרים כוסית.‬
‫כן, כוסית.‬
‫זה נשמע נפלא. תודה לך, לורד סימור.‬
‫כפי שאמרתי,‬
‫לחיי מלכתנו החכמה,‬
‫שגילתה את האיתיאנית בקרבנו.‬
‫תמיד הייתה שמועה על איתיאנים בחצר המלוכה שלנו,‬
‫אז אני, למשל, אסיר תודה באמת.‬
‫רגע, רגע, רגע, אני רק...‬
‫אני רק רוצה לומר כמה מילים על כך שאני גאה מאוד‬
‫בעצמי.‬
‫אל תדאגי, אני אצליח.‬
‫- איפה למדת לעשות את זה? - שתקי, אני מתרכזת.‬
‫תבינו, גידול שלוש ילדות כאם יחידנית‬
‫היה אתגר שקיבלתי על עצמי, והצלחתי בו.‬
‫- וכעת, בתי הבכורה היא מלכה. - אימא.‬
‫בדיוק כמו אימי היקרה, שהייתה מלכת צרפת.‬
‫רק למשך שבעה שבועות.‬
‫לחיי אימהות!‬
‫טיפשה שכמותי, אני בעצם האימא היחידה כאן.‬
‫אופס.‬
‫תשתי.‬
‫לא, לא, לא, אני צריכה שתהיה כשיר למיטה.‬
‫לחיי!‬
‫אני מצטער! מצטער!‬
‫לא משנה, אידיוט.‬
‫אתה הורס הכול.‬
‫לא היית צריכה להגן עליי בארוחה.‬
‫אני עושה זאת כבר זמן רב.‬
‫איך אתה עומד בזה?‬
‫לא אכפת לי מה הם אומרים.‬
‫האנשים החשובים לי יודעים בדיוק מי אני.‬
‫בסדר. מה יש לנו?‬
‫נראה כמו מכתבים, אבל אני לא יכולה לקרוא. הם כתובים בקוד.‬
‫ואם זה לא מצביע על אשמה, אני לא יודעת מה כן.‬
‫זה לא צופן אתב"ש. זה לא צופן החלפה.‬
‫זה צופן אלברטי.‬
‫מה?‬
‫אולי אני לא דובר ארמית, אבל אני לא כסיל מוחלט.‬
‫בואי איתי.‬
‫טוב.‬
‫הנה זה.‬
‫זה גלגל צופן.‬
‫מדוע יש לך את זה?‬
‫המלך הנרי השתמש בצופן כדי לתקשר עם הקיסר הרומי הקדוש‬
‫כשהוא ניסה להתגרש.‬
‫בכל מקרה, הוא לימד את המעגל הפנימי שלו ואז אבי לימד אותי את זה.‬
‫אז גם סימור יודע את זה. אלים, אתה באמת חכם.‬
‫ברור שאני חכם.‬
‫לילות משי לבן‬
‫לעולם לא מגיעים אל קיצם‬
‫מכתבים שכתבתי‬
‫מעולם לא התכוונתי לשלוח‬
‫יופי שתמיד החמצתי‬
‫עם העיניים האלה בעבר‬
‫מהי בדיוק האמת‬
‫אני כבר לא יודע‬
‫כי אני אוהב אותך‬
‫כן, אני אוהב אותך‬
‫כמה שאני אוהב אותך‬
‫כן...‬
‫אמרתי לך לפגוש אותי בדלתי.‬
‫מחווה גדולה של אבירות.‬
‫אני שונאת מחוות, ואני שונאת אבירות.‬
‫פרנסס, אהובתי המתוקה.‬
‫בכל לילה אני ישן היטב‬
‫עם חלומות שניזונו מיין ובהם אנו שזורים זה בזה,‬
‫בעירום.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫האם תכבדי אותי ותהיי לי לאשתי הנצחית?‬
‫לא!‬
‫אבל אני אוהב אותך!‬
‫בחייך, אתה לא אוהב אותי.‬
‫וגם אם הייתי זקוקה לבעל, ואני לא זקוקה,‬
‫לא הייתי בוחרת בך.‬
‫למה?‬
‫סטן, אתה לא קורצת מחומר של בעלים.‬
‫דווקא כן. אני המודל של גבר שמסור לאשתו.‬
‫ובכן, אילו היית,‬
‫אבא שלך ואני היינו בוחרים בך שתינשא לג'יין,‬
‫ולא בגילפורד.‬
‫כן? זה היה מטופש למדי מצידכם, בהתחשב בכך שגילפורד הוא...‬
‫בהתחשב בכך שגילפורד הוא מה?‬
‫- שום דבר. - מה הוא?‬
‫הוא סובל מזיבה.‬
‫אם אתה רוצה לראות אותי שוב,‬
‫אתה צריך לספר לי הכול, עכשיו.‬
‫למה מנעת מפרנסס מלשתות את הרעל?‬
‫האם אתה חושק בה?‬
‫כי לכל רצח צריכה להיות מטרה.‬
‫כן! כן!‬
‫התימהונים הקטנים האלה.‬
‫מה לדעתך ג'יין עושה איתו כל היום?‬
‫בטח איזה משחק אוהבים.‬
‫אולי תוכלי לשחרר אותי, מתוקונת?‬
‫קורה משהו.‬
‫את יודעת מה עוד מוזר?‬
‫הסייסים מהאורווה המערבית פוטרו.‬
‫בהוראת ג'יין.‬
‫בהוראת ג'יין?‬
‫מה יש לה לעשות עם האורווה המערבית?‬
‫מגרד לי באוזן.‬
‫בהחלט קורה משהו מוזר ואני אברר מה זה.‬
‫בעוד מתקרב השחר, מפצחי הקודים הנועזים שלנו‬
‫לא מצאו שום הוכחה שמסבכת את סימור.‬
‫אך הם כן מצאו...‬
‫"איבר מיני רוטט ולח מתוך ציפייה שפעם נוספת‬
‫"אני אלקה את עכוזך המבועת. להתראות, מרי."‬
‫היא כתבה אותם לסימור.‬
‫הם מטונפים.‬
‫תקשיבי לזה.‬
‫"בניגוד לרוב אזרחי פירנצה,‬
‫"יוצר האלמנות שלך עושה את העבודה בצורה ראויה להערצה."‬
‫את חושבת שהוא מתכוון לשמוק שלו?‬
‫רגע. זה לא השמוק שלו, זה רעל.‬
‫"יוצר האלמנות מפירנצה", זה טופאנה.‬
‫- זה הרעל שהרג את אדוארד. - הם הרגו אותו יחד.‬
‫חשבתי שמרי אהבה את אחיה.‬
‫אלים, אני תמימה כל כך.‬
‫אנשים הם אנוכיים ומאכזבים.‬
‫אני חייבת לכנס את המועצה, מייד.‬
‫נלך לפגוש את אבא שלך.‬
‫כמעט עלה השחר.‬
‫תיזהרי.‬
‫מרי?‬
‫המלכה ג'יין. אני מוכנה להתערב שאת מגיעה מהאורווה המערבית.‬
‫אני ניגשת לשם בעצמי.‬
‫לא! חכי, מרי, את לא יכולה.‬
‫באמת? אני לא יכולה?‬
‫ומדוע לא?‬
‫כי...‬
‫מגיע שלב בחייה של כל אישה שבו היא נתקפת חרדה‬
‫ומקבלת החלטה פזיזה שתתחרט עליה‬
‫מוקדם יותר מכפי שהיא חושבת.‬
‫עבור ג'יין, ובכן, הרגע הזה קורה עכשיו.‬
‫את הרגת את אדוארד.‬
‫יש לי הוכחה.‬
‫תני לי את המכתב המחורבן!‬
‫את לא המלכה.‬
‫תוותרי על כס המלוכה או תמותי, ג'יין.‬
‫תוותרי על הכס או תמותי!‬
‫אז פרנסס יודעת מהו סודו של גילפורד.‬
‫מרי יודעת שג'יין יודעת מהו סודה של מרי.‬
‫וגם לי יש סוד.‬
‫איפול מכוון שמטרתו יצירת מזימה משובחת.‬
‫בניסוח פשוט, תפנית.‬
‫כי אדוארד חי.‬
‫חי!‬
‫תרגום כתוביות: צחי טולדו‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬