El va matar a ell i gairebé a mi.
No en tenim proves.
La guàrdia reial queda desmantellada.
S'ha acabat.
Vull el seu cap en una pica i em cal un exèrcit.
Poseu-m'hi a mi i us enviaré 5.000 homes per lluitar.
En Guildford és un cavall!
Posa fi al matrimoni o ho faré jo.
No, no ho facis.
I si no volgués el divorci?
Què passaria?
No sé què he de fer.
Te n'ensenyo?
Has convidat etians al teu banquet de coronació?
Hem de tornar a viure plegats. Prou Lleis Divisòries.
-No necessites una cura. -Jane…
Ha de canviar el regne. Puc curar Anglaterra.
A la merda Anglaterra, cura'm a mi! Confiava en tu.
Per què em segueixes?
Et volia dir que sí que hi ha una cura.
I sé on aconseguir-la.
Un testimoni confirma els assassins de l'Edward.
En Lord Seymour i la princesa Mary! Arresteu-los!
Efectivament, estimades! La princesa Mary fuig.
Ha marxat.
De ben segur que sabeu
que la dopamina és un neurotransmissor relacionat amb el plaer.
Mary, la traïdora, ha fugit.
I res no provoca tanta eufòria
com la fugida d'una arxienemiga regicida.
Pura adrenalina.
No descansaré fins a capturar-la.
Envieu tots els vostres exèrcits…
No tan de pressa, majestat.
Per desgràcia de la Jane, els monarques Tudor no tenen exèrcits.
Els han de demanar.
O sigui que necessita aquests imbècils.
¿L'encertem si donem per fet
que heu renunciat a la vostra apassionada declaració
d'acabar amb les Lleis Divisòries?
No.
Les Lleis Divisòries s'han acabat.
El regne necessita unitat
i un líder que lluiti per tenir-la.
Que cadascú de vosaltres em porti 10.000 homes.
Faci el que faci la Mary, estarem llestos.
Llarga vida a la reina Mary!
LA REINA JANE
Mateu-la!
Margaret, vine.
Una assassina…
Esteu bé?
…enviada per Mary, la traïdora.
Aixequeu-vos i somrieu. Sou viva.
No tingueu por, la vilana és morta.
S'ha acabat l'espectacle. Tothom fora.
Mirant al voltant seu, la Jane s'adona que a cap d'aquests homes
no li importa que quasi l'hagin matat.
Només els importa el poder.
Es pregunten si la Jane és dèbil, covarda, fracassada…
Mentrestant, la iaia fa tot el possible
per forçar el canvi etià de l'Edward.
Odontologia inclosa.
Però el nostre exrei atabalat es manté cismòrfic.
Ja n'hi ha prou.
Encara no.
És el cas més difícil d'inici tardà d'etianisme
que he vist des del tiet Arthur.
De fet, li vaig acabar tallant un dit.
Va funcionar? I una merda.
El malparit es va transformar quan va veure una abella.
Després, ton pare el va apunyalar al llit i va dir que estava malalt.
-Com? -Res.
Tothom té un detonant.
Hem de trobar el teu.
Prou, iaia! No soc etià.
No és que sigui dolent ser-ho.
Soc el rei i t'ordeno que em deixis en pau.
Aquest és l'esperit.
Aquesta és l'energia que necessitem per a quan tornis
al teu lloc legítim com a orgullós rei anglès etià.
Tinc plans per a tu.
Hi ha una profecia que comença amb una sèrie de miracles.
Un calamar gegant va sortir del mar
i va atacar un vaixell de Kalmar i es va menjar tothom.
A Mesopotàmia, un corder va rascar el terra amb la peülla
i una font…
Caram, ha tornat.
Ara mateix, l'Edward ha descobert dues coses.
Una, cap explicació sobre el destí no li ha traspassat l'ànima
de la manera que ho ha fet la simple mirada d'aquest noi felí.
I, dues…
I exterminarem els veritians del regne.
Exterminar veritians?
La iaia no gira rodona.
Això és sofre?
No, fems, d'hipopòtam.
Tinc un contacte.
Els faraons el feien servir d'anticonceptiu.
És absurd. És un agent curatiu.
No és cert. Treu-m'ho.
I una mica de vinagre?
Silenci, si us plau.
Les dones no calleu mai? Déu del cel.
Sempre piulant, nyic-nyic.
Us prescric una cullerada de polls frescos per esmorzar…
Estàs acomiadat.
Parleu en llengües desconegudes?
M'has entès perfectament. Fora.
Quin gust.
-Jane, he de parlar amb tu. -Què coi passa ara?
Jane, estem en crisi.
Prou xerrameca sobre ajudar les bèsties.
-Una mica de seny. -No.
Has de consolidar el teu poder.
Quin poder?
La meitat de la cort ha fotut el camp amb els subordinats.
-Com? -Han marxat per això dels etians.
Amb els soldats que voleu.
Quants en queden?
Quatre gats.
I seguiran l'exemple del duc de Norfolk.
Pot plegar veles en qualsevol moment.
Sense nobles no hi ha soldats.
Sense soldats no hi ha corona.
Sense corona no hi ha xerinola.
Podrà la nostra intrèpida heroïna unir el regne sense perdre el coll?
I tu, Archer, què ets?
Un conillet?
Un os.
Meravellós.
Té la seva gràcia.
Lords.
Com podeu veure, estic totalment recuperada.
Mentre esperem que els exèrcits atrapin la Mary, la traïdora,
he decidit organitzar un torneig
com a celebració anticipada de la meva victòria imminent.
Justes, jocs i un festí.
Es prega assistir.
M'encanten els tornejos.
Si els astres em són favorables.
Seguiu els astres, majestat?
És obligatori el torneig?
Només us cal un astròleg.
Si pot ser, otomà.
Us deixo el meu.
Gràcies, Scrope.
Desgraciadament, he de tornar a casa.
Els meus camperols es moren de fam i no paren de queixar-se, corcons.
Hi insisteixo: accepteu la meva invitació.
Quedeu-vos tota la setmana, tots.
-Serà un plaer, majestat. -Bé.
Potser fareu nous amics i tot.
Res més.
Majestat.
Estan atrapats fins que arribin els soldats.
Molt llesta.
La Mary ve de camí i hem d'estar preparats.
No lluitaran per vós mentre ens feu costat.
Farem que canviïn de parer, que aprenguin a no tenir por.
Aquest tipus d'homes no canvien.
Porten el prejudici a la sang.
Doncs els farem creure que han guanyat
fins que mori la Mary.
I ho farem igualment.
Sou una dona molt interessant.
Ja gairebé és de nit. Disculpa'm.
La Jane vol parlar amb en Guildford,
fer les paus i potser…
Guildford?
…morrejar-se una mica.
Guildford?
Majestat.
-On és en Guildford? -Ha marxat.
Com?
Ha anat a buscar una cura.
Ha marxat?
Ha dit res més?
Que li sap greu
i que no creu que ho entengueu.
Ja.
-Dudley. -Fora.
Majestat! Bones notícies.
He trobat un elefant per al torneig.
En Guildford m'ha deixat.
Ha anat a buscar una cura per a l'etianisme.
Sabies que marxaria?
Saps on ha anat?
No ho sabia i no ho sé.
Mireu, és l'únic defecte que té.
Té dret a voler guarir-se.
Al cap i a la fi, la seva dona no ha trobat res.
No s'ha de curar de res.
El regne no hi està d'acord.
Per això he de canviar el regne.
Jo també era un idealista,
quan era jove i el món semblava un lloc just.
La cosa és simple: als humans els encanta odiar.
No tens raó.
Ah, no?
En Guildford va perdre el seu lloc al món.
Per culpa teva.
Vas fer que se sentís defectuós.
El vas fer fora. Quina mena de pare ets?
No necessitava un pare, sinó protecció.
I el vaig amagar tan bé com vaig poder.
Què volíeu que fes? Deixar la cort?
Quan torni, en Guildford serà normal i vós n'estareu contenta.
Potser el voldreu fer rei i tot.
A veure, jo soc una fura etiana.
I la meva senyora és una bonica ratolineta etiana.
És ben fotut ja des del principi.
Una fura i una ratolineta?
La podria devorar.
No en el bon sentit.
Per això, de tant en tant he d'anar pel meu compte.
Per ser jo, totalment jo.
Si pogués triar, no canviaria.
Ets un cavall.
Està prou bé.
Au, va.
¿No enyoraries el minut just després de canviar,
quan el cor et va a mil
i tens la pell de gallina, calenta, i, durant un segon,
només un segon, ets totalment lliure?
Quant falta?
Tranquil, company, relaxa't.
Seran diners ben gastats.
En un tres i no res, tornaràs amb sa majestat. Adeu, etià.
No vull parlar de la meva dona.
El que digueu, milord.
Quan era rei, l'Edward ni tan sols s'eixugava el cul.
Tenia algú per fer-ho.
Se'n diu "assistent d'escusat". Busqueu-ho.
Però ja és hora que l'Edward afronti al seu destí, i el seu cul,
personalment.
Hòstia, ha funcionat.
Què vols?
Parlar.
-És un ganivet de mantega? -Qui ets?
Soc actor.
I també soc lladre.
Soc bo robant carteres.
De vegades, rento plats a canvi d'allotjament i àpats.
Només si m'interessa molt l'objectiu.
Jo soc l'objectiu.
Òbviament, ets el rei. Vals el doble del teu pes en or.
Com sabies on era?
Lloc just, moment just.
Retornar-te sa i estalvi em portaria fortuna.
Potser bastant.
I jo pensant que em salvaves per tradició cavalleresca.
Em sap greu. Diners comptants i sonants.
D'acord, et pagaré.
Tenies raó.
La meva iaia té el cervell girat.
Doncs marxem.
I vaig pensar: "Stan, campió,
"a veure quant de temps aguantes mirant la lluita de galls sense pixar-te."
Sempre ve la millor part quan marxes.
La mort?
Exacte.
Resumint, vaig anar a pixar
i va guanyar el de Lancashire.
Un patiment…
Margaret.
Una nota d'amor, de debò?
Abans de les xarxes socials, els humans escrivien notes d'amor.
Preferiries no tenir dents o dits?
Dits. M'encanta menjar.
Aprovat, té.
Caram, pel que sembla, l'Stanley també n'ha escrit una.
Lord Scrope!
La Lady Frances parla amb mi?
Sí.
La meva filla m'ha dit
que teniu un gran i poderós exèrcit.
És cert?
Us puc delectar amb un poema?
M'encantaria.
Desperta't, llaüt meu!
Realitza l'última labor que tu i jo hem dilapidat
i acaba el que jo acabo de començar.
Llaüt, tranquil, car jo ho he fet.
Sou extremadament llest.
És d'en Wyatt. És el meu preferit.
M'agraden molt les converses de tu a tu.
Vindreu a la meva cambra després?
Margaret.
Dona això a ta mare.
Per a tu, de l'Stan Dudley.
Seu.
T'odia.
Res.
Ets originari de Londres? O del nord?
Quan siguem fora d'aquí amb vida, et diré tot el que vulguis saber.
"Amb vida"?
Se surt per allà, però està tancat i barrat.
Vaig a buscar la clau. Queda't aquí. Quiet.
Fitz?
Edward.
Gat atrapat.
Torna a l'habitació, Edward.
Deixa'l anar.
A la iaia no li agradaria gens.
Però podria llençar-lo tan fort contra la paret
que només serviria d'escalfador de mans.
No.
Vinc amb tu.
És conya?
Saps què?
Abans no era tou.
Quan era príncep, em van instruir per a la guerra.
La iaia s'ha equivocat amb tu, Edward.
No salvaràs els etians.
M'has salvat.
Tu m'has salvat primer.
-Ningú no havia fet això per mi. -Ah, no?
Fotem el camp d'aquí.
La síndrome del cor trencat,
també anomenada cardiomiopatia induïda per l'estrès,
pot afectar fins i tot l'individu més sa.
Però no patiu, la Jane no té res d'això.
Simplement se sent desesperada, perduda, amargada, malalta
i com si li haguessin clavat una garra al pit
i arrencat l'ànima,
deixant únicament la comoditat, freda però fiable, de la seva carrera.
Que en Charles avisi tothom per al torneig.
Plou a Anglaterra, increïble.
Ho tenia tot previst.
Màgia, malabaristes, justadors i un elefant de veritat,
que després ens menjaríem.
Sopar i espectacle. I, ara, tot a la merda!
Potser no.
És un fracàs absolut.
Jo no fracasso.
Bajanades! La Jane fracassa constantment,
però la jerarquia de necessitats és clara:
tenir la noblesa a prop, fer-se amb els seus exèrcits,
vèncer la Mary i salvar el regne.
Què redimonis és això?
Són bitlles.
Us vaig prometre un torneig mentre esperàvem.
La pluja no podrà amb nosaltres. Qui vol jugar?
Una agafada! He fet una agafada!
No sabeu què és una agafada, oi?
Estem parlant dels Tudor. No us hi trenqueu el cap.
Aquesta gent beu vi per esmorzar.
Ben fet, estimada.
Em toca! Em toca!
Lord Scrope, voleu anar a la meva cambra?
Gràcies.
-Us ha degut fer mal. -Te l'estàs tirant?
Per què m'ignores?
Tens una família sollada.
Senyoria, aneu amb compte. Us deu fer molt de mal.
Gràcies, Lady Frances. Teniu unes mans molt suaus.
La Jane està aprenent que, de vegades, la diplomàcia
és l'art de persuadir la gent difícil a parlar entre ella.
Archer, Norfolk!
Que en sou, de cortesos, deixant que els altres juguin primer.
Ara, vosaltres contra en Dudley i jo.
Jo no penso anar amb ell.
Com treballarem plegats si no podeu ni jugar a bitlles?
Està bé.
Jugaré contra ell.
Fem-ho interessant.
Si guanyo jo, les Lleis Divisòries continuen en vigor.
Ho accepto.
Archer!
Si guanyo jo, les Lleis s'acaben.
El futur del regne no es pot decidir en una aposta absurda.
Crec que la idea d'en Norfolk és genial.
Al cap i a la fi, així ens vam repartir la Bretanya amb els francesos.
Confieu en mi.
Katherine.
Em sap greu.
La nota era una estupidesa…
-No és cert. -…i em sap greu…
"Cada cor canta una cançó inacabada
"fins que un altre cor li respon baixet."
Són unes paraules precioses.
Són de Plató.
Ja ho sabia.
No és veritat.
Cert, no ho sabia.
Per si no es nota, mai no he cortejat ningú.
A mi mai no m'han cortejat.
Et vas casar, no?
Sí, el matrimoni va durar unes 16 hores.
Dec ser l'única vídua a qui no han besat mai.
Doncs, haurem de fer-hi alguna cosa.
Em sap greu, m'he excedit…
Què coi està passant?
Mare, tenia una cosa a la boca, a l'ull.
Sí, però l'hem trobada.
-Ves-te'n. -Sí, senyora.
Aplaudeixo que vulguis una aventura informal.
Jo en tinc unes quantes.
Però no pots anar per aquest camí
amb el fill d'un home que ens vol matar.
Com dius?
Aquest és en William Seymour,
el fill i hereu d'en Lord Seymour.
No pot ser! Si és l'ajudant d'en Norfolk!
És el seu pupil.
El van adoptar de petit, com tots els fills de nobles,
cosa que sabries si ton pare fos viu.
O si tinguessis un germà.
O si jo estigués remotament interessada a seguir la vida dels homes.
No m'ho ha dit.
Deu ser un espia del seu pare. Et vol per arribar a la Jane.
No el pots tornar a veure, entesos?
T'ho prohibeixo.
Sí, mare.
Doncs així va la cosa.
El futur del regne es redueix
a una partida de bitlles mà a mà.
Intel·ligència pura.
Sí!
Ben jugat.
Com és que jugues tan bé?
Jugo des que era petit.
No pot ser.
El rei Henry va prohibir les bitlles als plebeus.
Mon pare era el baró de Hunsdon.
-Com? -Ets el fill d'en Baz?
És el fill d'en Baz!
Ets de la noblesa?
Pensava que el fill d'en Baz era mort.
Era una tapadora.
Quan vaig canviar, em van enviar a França per protegir-me.
M'hi podria haver quedat, però casa meva és Anglaterra.
Vas dir que coneixies un etià. T'asseguro que en coneixes centenars.
Som pertot.
I els veritians han d'acceptar que no anirem enlloc.
S'ha acabat el joc.
Ròssec!
Demano un dividend.
Un tir cadascú?
El campió ho pren tot. És legal?
Desgraciadament, sí.
Sí!
Càgon dena.
Bon tir.
Difícil de superar.
Sí!
No, majestat. Demano una altra oportunitat.
La bèstia ha usat els seus poders animals.
No, Norfolk, heu perdut.
Demà ens reunirem a aquesta hora al gran saló
per signar la derogació de les Lleis Divisòries.
Déu meu.
Mare meva.
Per què no avisem el Dr. Butts?
L'he acomiadat.
Per què? M'encantava aquell paio.
En Guildford t'ha deixat.
Vull dir que ha deixat el palau.
Ni es va acomiadar.
Els Dudley
tenim bon cor,
però, de vegades, actuem com a imbècils.
La veritat, Stan, és que vam discutir
i el vaig pressionar massa.
No sé què em passa…
Hi ha cops que no sé parar.
He de ser més amable.
Està boig per tu, però té una missió.
Pensava que les missions eren nobles i pures.
La missió d'en Guildford és perdonar-se per…
Càgon l'hòstia.
Perdonar-se per què?
Soc un bocamoll.
El papa diu que és perquè, quan tenia sis anys,
em vaig menjar un bolet molt estrany.
Podia sentir l'olor dels colors.
-Estava convençut que tenia quatre ous. -Si us plau.
Quan torni, que tornarà,
l'hi preguntes.
Scrope.
Majestat, podem parlar?
I tant, els soldats.
Stan, després continuem.
Redeu.
Majestat, pensava seguir el protocol establert,
però veient la penosa situació política
i que el meu astròleg m'ha dit
que el dia és molt favorable per a les meves ambicions amoroses
i per al futur de la nostra potencial descendència…
Com?
Majestat, crec que és adequat
d'oferir-me amb coratge per prendre la vostra mà
en matrimoni.
Considereu el meu exèrcit com un regal de prometatge.
No em pots demanar la mà, Scrope. Ja estic casada.
A veure, no ben bé.
Sé de bones fonts que en Guildford no tornarà.
Ah, sí? I quines són, aquestes fonts?
La vostra mare, òbviament.
Mengem, descansem una mica
i seguim demà quan siguis un cavall.
Et puc muntar?
Ni ho notaràs.
No.
Vaig a buscar un esquirol o alguna cosa per rostir.
Entenc que vostra senyoria sabeu fer foc.
-Sí, sé fer foc. -Molt bé.
Doncs endavant.
En Guildford és molt a prop d'aconseguir el seu somni.
El problema de perseguir un somni no és el somni en si,
sinó la fixació que cal per complir-lo
i que ens priva de gaudir del simple fet de ser vius.
I ser viu és bastant meravellós.
Mentre dura.
Com goses!
Estàs beguda?
Has dit a l'Scrope que m'hi casaria?
Que en Guildford no tornarà?
Sí, vols saber per què?
Si us plau.
Una aliança amb l'Scrope ens garanteix sobreviure.
Son pare i els seus germans són morts,
i ell ha heretat un dels exèrcits més grans del regne.
Ja sé que és imbècil,
però és lleial i fàcil de controlar.
No hi tenies dret.
Mentre tu organitzes tornejos de pacotilla
i flirteges amb la nova mascota,
la Mary està reunint forces per atacar-te.
Hauries de centrar-te en això, però no.
Prefereixes malgastar el temps en una croada per la salvació dels etians
i ploriquejar per un home que busca una cura.
No t'ho havia explicat.
No, m'ho ha explicat en Dudley.
No és cert.
Li fa massa vergonya.
Et conec.
Què li has fet?
Què has fet?
Si us plau, digue-m'ho.
És millor per a tu.
Ell ha marxat i nosaltres estem més segurs.
Deixa'm anar! Ara mateix!
Hola, cavallet.
Malparit.
Si jo et semblo malparit, espera a veure la traficant de bèsties.
Què cony és una traficant de bèsties?
-Ajuda! -Crida tant com vulguis.
-Ajuda, si us plau! -Ningú no et sentirà.
Majestat, què feu?
En Guildford corre perill.
L'he de trobar, tot és culpa meva.
-Això no és culpa vostra. -Què vols dir?
Els etians van matar sa mare davant seu.
Això no ho pot canviar, però pot trobar una cura.
Deixeu-me anar-hi.
El trobaré i el portaré a casa.
Si us plau, deixa'm anar.
Per què ho hauria de fer? Dona'm una raó.
La Jane.
La Jane és la raó.
La teva dona?
Amor vertader.
D'acord.
A veure, fem un pla.
Et portaré fins a palau perquè vegis sa majestat.
I després…
…et tornaré a fotre un cop al cap
i t'arrossegaré fins aquí.
Escolta'm!
No et serviré de res
si no em treus aquesta monstruositat del damunt.
Sortirà el sol,
se'm trencarà el coll, canviaré.
I moriré.
I estaràs curat.
No pateixis.
La traficant arribarà aviat.
No fa mai tard.
Beure.
Deixa'm beure per últim cop.
Càgon l'ou, per què no?
Si us plau.
Dona'm la clau, hòstia.
La traficant de bèsties té l'altra clau, milord.
Tros de cabró.
Corre! Corre!
S'està fent de dia!
Ajuda! Si us plau.
Déu meu.
Si us plau, ajuda'm.
Soc…
Soc un etià.
Si no em trec això abans de l'alba, moriré, si us plau.
Si us plau, ajuda'm.
Un etià?
Aixeca't.
Vine.
Gràcies. Gràcies.
Per primer cop,
en Guildford es mor de ganes que es faci de dia,
per canviar
i tornar a palau.
Per tornar amb la Jane.
Han marxat. Han marxat.
-Què? -En Norfolk i l'Scrope s'han fugat.
Han marxat com lladres en la nit.
-Oblida-te'n, dels seus exèrcits. -No hi són?
I han vist la Mary a London Road amb 10.000 homes.
Majestat, estem sense aliats!
No, encara no.
Quanta gent pots reunir per lluitar amb mi?
-Què? -No queden nobles.
La Mary ve amb soldats. Hem de lluitar.
No enviaré els etians a una mort segura.
No havies tornat a Anglaterra perquè la volies canviar?
Vaig tornar perquè mon pare es moria,
em vaig quedar perquè creia en el canvi,
però la batalla està perduda.
Ara jo també lluitaré.
Tant de bo n'hi hagués prou,
però tenim altres plans.
Per què et vas quedar llavors?
No ho sé.
Potser va ser un error.
Quan la gent sàpiga què he fet, em donarà suport.
No ho crec pas.
On vas?
No m'has vist? Stanley!
T'he ignorat.
Ara jo t'ignoro a tu.
Per què?
Per en Guildford.
Et vaig sentir amb la Jane.
L'has enviat a morir. Ets una assassina.
Si vols culpar algú, culpa't a tu.
Tu em vas dir el que era.
Vas posar la cigala per davant del germà.
Ja m'entens.
Te'n vas? Què has sentit?
Stanley, torna ara mateix!
Tu! El carruatge reial, ara mateix.
La Jane encara creu que la bondat venç la intolerància
i l'esperança venç la por.
I que, si algú té l'opció d'actuar correctament, ho fa.
Les Lleis Divisòries queden abolides.
Què en penseu vosaltres?
Jane, hem de marxar. S'ha acabat.
-Jane, si us plau. -No.
Escolta'm, si no marxes ara, moriràs.
Mira! Ho veus?
Tenim aliats.
Tot va bé, en Norfolk és aquí.
Jane.
Norfolk, heu tornat? Porteu l'exèrcit?
Us heu passat de la ratlla.
Agafeu-la. Agafeu-los tots.
Al carruatge. Cap aquí, vinga.
No la seguiu. No, deixeu-me anar!
La Jane Grey està ben fotuda.
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra