Maria dræbte Edward og forsøgte at dræbe mig.
Vi har ingen beviser.
Mine herrer! Jeg opløser Kingslandgarden.
De er færdige.
Jeg vil have Jane Greys hoved, og jeg skal bruge din hær.
Fyr Seymour, og jeg sender 5.000 mand til at kæmpe for dig.
Guildford Dudley er en hest!
Afslut ægteskabet, eller jeg får dig til det.
Nej, du gør ikke.
Hvad hvis jeg ikke ville skilles?
Hvad hvis?
Hvad skal jeg gøre?
Jeg viser dig det.
Inviterede du etianere til din kroningsbanket?
Vi må igen leve side om side, vi må afslutte opdelingslovene.
-Du har ikke brug for en kur. -Jane.
Det er riget, der skal ændre sig. Jeg kunne helbrede England.
Fuck England, helbred mig!
Hvorfor er du efter mig?
Jeg ville bare sige, at der er en etiansk kur.
Og jeg ved hvor.
Et vidne er kommet frem for at bekræfte kong Edwards mordere.
Lord Seymour og prinsesse Maria! Arrester dem!
Ja, mine kære. Prinsesse Maria er flygtet.
Hun er væk.
Som du utvivlsomt er klar over,
er dopamin en neurotransmitter, der lader mennesket føle glæde...
Forræderen Maria er flygtet.
...og intet udløser eufori så intenst
som at din kongemorderiske nemesis er på flugt.
For fanden, et sus.
Jeg vil ikke hvile, før hun er fanget.
Send jeres hære ud i riget...
Ikke så hurtigt, Deres Majestæt.
Desværre for Jane har Tudor-monarker ikke hære.
De er nødt til at låne dem.
Hvilket betyder, at hun har brug for de her røvhuller.
Har vi ret i at antage,
at du har omsbestemt dig i dit lidenskabelige ønske
om at afslutte opdelingsloven?
Nej.
Jeg vil afslutte opdelingsloven.
Riget har brug for enhed
og en leder, der vil kæmpe for det.
Hver af jer vil love mig 10.000 mand.
Hvad end Maria gør, er vi klar.
Længe leve dronning Maria!
Dræb hende!
Margaret, kom her.
En snigmorder...
Er du okay?
...sendt af forræderen Maria.
Op. Bliv ved med at smile. Du er i live.
Frygt ikke, skurken er død.
Forestillingen er forbi. Spred jer, folkens.
Pludselig indser Jane, at ingen af disse mænd
tænker på, at nogen ville hende til livs.
De tænker kun på magt.
De spekulerer på, om Jane er svag, magtesløs, fordømt.
I mellemtiden gør bedste alt
for at fremtvinge Edwards etianske forandring.
Selv tandlæger.
Men alligevel forbliver Edward stædigt cismorf.
Det gik for langt.
Ikke langt nok.
Det er det værste tilfælde af forsinket etianisme
siden din onkel Arthur.
Jeg skar faktisk en af hans tæer af.
Virkede det? Ikke en skid.
Endelig forvandlede idioten sig, da han blev bange for en bi.
Og så stak din far ham ihjel i hans seng
og sagde, at det var svedesyge.
-Hvad? -Intet.
Alle har en trigger.
Vi skal bare finde din.
Det er nok, bedste! Jeg er ikke etianer.
Ikke at der er noget galt med det.
Jeg er stadig kongen, og jeg befaler dig at lade mig gå.
Sådan skal det lyde.
Det er lige den energi, vi har brug for, når du vender tilbage
for at tage din plads som Englands stolte etianerkonge.
Jeg har planer for dig.
Der er en profeti,
der begyndte med en række mørke mirakler.
En kæmpe blæksprutte sprang fra havet
på et Kalmar-krigsskib og åd alle levende.
I Mesopotamien kradsede et lam i jorden med sin hov,
og et springvand...
Du godeste, han er tilbage.
Lige nu bliver Edward klar over to ting.
Et, intet foredrag om skæbnen har nogensinde gennemboret hans sjæl,
som et enkelt glimt af kattemanden lige har gjort.
Og to...
Og så vil vi udrydde enhver verity i kongeriget.
Udrydde veritier?
Hans bedstemor er bindegal.
Er det svovl?
Nej, gødning. Fra flodheste.
Ja, jeg kender nogen.
Sjovt. Faraoerne brugte det som præventionsmiddel.
Tåbeligt. Det er et stærkt helbredende middel.
Nej, det er ej. Tør det af.
Dr. Butts, måske noget eddike...
Tys, tys.
Stopper kvinder nogensinde? I guder.
Den endeløse snik snak, snik snak.
Nu ordinerer jeg en skefuld friske lus i din morgenøl...
Du er fyret.
Taler du i tunger?
Du hørte mig. Du er fyret.
Det var rart.
-Jane, en hurtig snak. -I guder, hvad nu?
Jane, vi har en krise.
Hold op med at ævle om at hjælpe bæsterne,
-og kom til fornuft. -Nej.
Og konsolider din magt.
Hvilken magt?
Det halve hof er pisset hjem med deres følger.
Hvad?
De gik på grund af din etianske agenda.
Med soldater du har brug for.
Hvor mange er her stadig?
En håndfuld, højest.
Og de følger alle hertugen af Norfolk.
Og han kunne rejse sig og gå uden varsel.
Ingen adelige? Ingen soldater.
Ingen soldater? Ingen krone.
Ingen krone? No bueno.
Kan vores tapre heltinde forene riget uden at risikere sit hoved?
Sig mig, Archer, hvad er du?
En kaninus?
En bjørn.
Pragtfuld. Pragtfuld.
Ret sejt, faktisk.
Mine herrer.
Som I kan se, er jeg helt restitueret.
Og mens vi venter på, at jeres hære finder forræderen Maria,
vil jeg holde en turnering
i glædelig forventning om min forestående sejr.
Dyst, lege og et gilde.
Deltagelse er påkrævet.
Jeg elsker turneringer.
Hvis stjernerne står rigtigt.
Følger du stjernerne, Majestæt?
Er det en obligatorisk turnering?
Du må bare have en astrolog.
Osmannisk, helst.
Lån min.
Tak, Scrope.
Tragisk nok er jeg nødt til at vende hjem.
Mine bønder sulter, og de vil ikke holde op med at flæbe.
Jeg insisterer på, du accepterer min invitation.
I må blive hele ugen. Allesammen.
-Med glæde, Deres Majestæt. -Godt.
Måske får I endda nye venner.
Det var alt.
Deres Majestæt.
Nu er de fanget her, indtil deres hære ankommer.
Klogt.
Maria kommer, og vi skal være parat.
De vil kun kæmpe, hvis du opgiver os.
Så overbeviser vi dem.
Den slags mænd ændrer sig ikke.
Intolerancen er i deres blod.
Så får vi dem til at tro, at de har vundet,
indtil Maria er væk.
Og så gør vi det alligevel.
Du er en meget interessant kvinde.
Det bliver mørkt. Undskyld mig.
Alt, hvad Jane vil, er at fortælle Guildford om Maria
og forsones efter deres bitre skænderi, og måske...
Guildford?
...få en hurtig omgang.
Guildford?
Deres Majestæt.
-Hvor er Guildford? -Guildford er væk.
Væk?
For at finde en kur.
Tog han afsted?
Sagde han andet?
Kun at han er ked af det.
Og han troede ikke, du ville forstå det.
Javel.
-Dudley. -Gå.
Deres Majestæt! Store nyheder.
Jeg har fundet en elefant til turneringen.
Guildford har forladt mig.
Han leder efter en etianisme-kur.
Vidste du det?
Ved du, hvor han er?
Nej og nej.
Det er drengens eneste fejl.
Det er rigtigt, han skal ønske at ordne sig selv.
Hans geniale kone gjorde jo intet.
Han fejler intet.
Kongeriget er uenigt.
Det er derfor, jeg vil ændre kongeriget.
Jeg var selv idealist engang.
Da jeg var ung, og verden føltes fair.
Den enkle kendsgerning er, at mennesker elsker at hade.
Du tager fejl.
Gør jeg?
Guildford mistede sin plads i verden fra dag til dag.
På grund af dig.
Du fik ham til at føle sig defekt.
Du sendte ham væk. Hvilken far gør det?
Guildford havde ikke brug for en far, men beskyttelse.
Og jeg skjulte ham, så godt jeg kunne.
Hvad skulle jeg gøre? Forlade mit liv ved hoffet?
Guildford kommer normal tilbage, og det vil du glædes over.
Måske vil du endda udpege ham til konge.
Jeg er en etiansk mår, ikke?
Og fruen er en etiansk mus.
Så det er sgu anspændt nok allerede.
Du ved, en mår? Og en mus?
Måske æder jeg hende.
Ikke på den sjove måde.
Og derfor må jeg afsted på egen hånd ind i mellem.
Og bare være mig selv, hele mig selv.
Jeg ville aldrig forvandle mig.
Du er en hest.
Det er ikke værst.
Kom nu.
Siger du, at du ikke ville gå glip af minuttet lige efter,
når dit hjerte tæsker afsted,
og din hud er varm og prikker, og i det sekund,
lige i det sekund, er du helt fri?
Hvor meget længere?
Slap af, makker. Okay?
Du får valuta for pengene,
og du er tilbage hos Majestæten i en ruf. Ej længere etianer.
Jeg vil ikke tale om min kone.
Som du vil, lord.
Som konge tørrede Edward end ikke sin egen røv.
Det havde han folk til.
Det hed "toiletassistenten." Slå det op.
Men nu må Edward endelig tage sin skæbne og sin røv
i egen hånd.
Det virkede sgu.
Hvad vil du?
Bare tale.
Er det en smørkniv?
Fortæl mig, hvem du er.
Jeg er skuespiller.
Og en tyv.
Og en ret dygtig lommetyv.
Af og til vasker jeg op i bytte for kost og logi,
men kun hvis målet er meget interessant.
Og jeg er vel målet.
Selvfølgelig. Du er kongen.
Du er dobbelt din vægt værd i guld.
Vidste du, jeg var her?
Rette tid og sted.
Din sikre hjemkomst ville være en mindre formue værd.
Eller en stor.
Og her troede jeg, du reddede mig af ridderlig tradition.
Beklager, makker. Kolde kontanter.
Okay, jeg betaler dig.
Du havde ret om stedet.
Min bedstemor er bindegal. Desværre.
Desværre. Lad os gå.
Og så tænkte jeg: "Stan, min ven, hvor længe kan du sidde her
"og se hanekamp, før du skal pisse?"
For det gode kommer altid, når man går.
Hvor de dør?
Ja.
Nå, men jeg pissede,
og hanen fra Lancashire vandt.
Forfærdeligt.
Margaret.
Et kærlighedsbrev?
I en tid før onlinebeskeder, skrev mennesker kærestebreve.
Vil du helst mangle tænder eller fingre?
Fingre. Jeg elsker at spise.
Godkendt. Værsgo.
Nej. se. Unge Stanley har også skrevet ét.
Lord Scrope!
Taler Lady Frances til mig?
Det gør jeg.
Min datter fortæller mig,
at du har en ret stor og magtfuld hær.
Passer det?
Må jeg forkæle dig med et digt?
Det ville jeg elske.
Vågn, min lut!
Udfør det sidste arbejde, du og jeg vil spilde,
og slut på det, jeg nu har begyndt.
Stille, min lut, for jeg har gjort.
Du er frygteligt klog.
Det er Wyatt. Wyatt er min favorit.
Jeg elsker en privat sludder.
Måske i mit kammer senere.
Margaret.
Giv det til din mor.
Til dig, fra Stan Dudley.
Sid.
Han hader dig.
Intet.
Er du oprindeligt fra London? Eller nordpå?
Hvis vi slipper ud i live,
fortæller jeg dig alt.
I live?
Vejen ud er derigennem, men den er låst af.
Jeg kan få nøglen. Bliv her. Du skal ikke røre dig.
Fitz?
Edward.
En kat i en sæk.
Gå tilbage til dit værelse, Edward.
Slip ham fri.
Bedste bliver frygteligt vred.
Eller jeg kaster den så hårdt mod væggen,
at den ikke duer til andet end en muffe.
Nej.
Jeg følger med.
Hvad fanden?
Sjov historie, faktisk.
Jeg var ikke altid syg.
Som alle prinser blev jeg trænet til krig.
Bedste tog fejl om dig, Edward.
Du er ingen etiansk frelser.
Du reddede mig.
Du reddede mig først.
-Det har ingen gjort for mig før. -Virkelig?
Lad os skride herfra.
Hjertesorgsyndrom,
også kaldet stressinduceret kardiomyopati,
kan ramme selv de sundeste personer.
Men frygt ikke, Jane har ikke noget af den slags.
Hun føler sig bare forpustet, åndeløs, syg, ramt af gulsot,
og som om nogen lige har sat en klo i hendes bryst
og revet hendes sjæl ud
og kun efterladt hendes karrieres kolde, men pålidelige trøst.
Få Charles til at sende alle ud til turneringen.
Regn i England. Utroligt.
Jeg planlagde magi.
Magi, jonglører, dystere, en rigtig elefant.
Vi ville også spise ham bagefter.
Middag og show. Nu er det hele ødelagt!
Måske ikke.
Det er en fuldstændig fiasko.
Jeg fejler ikke.
Pis! Jane fejler konstant,
men hendes behovshierarki er klart.
Hold adelen tæt på, skaf deres hære,
kæmp mod Maria, red kongeriget.
Hvad helvede er det her?
Vi bowler!
Jeg lovede jer en turnering, mens vi venter på jeres hære.
Regnen stopper os ikke. Hvem er med mig?
En snaffle!
Jeg scorede en snaffle!
Hvad er en snaffle, spørger du?
Man skal ikke tænke for meget over Tudor-sport.
Husk, de drak vin til morgenmad.
Godt klaret, skat.
Min tur!
Lord Scrope, må jeg opvarte dig i mit kammer?
Lady Frances, tak.
-Det så smertefuldt ud. -Dusker du den idiot?
Hvorfor ignorerer du mig?
Fordi din familie er plettet.
Lord, slap af. Det ser så smertefuldt ud.
Tak, lady Frances. Dine hænder er som smør.
Jane er klar over, som alle ledere bliver, at diplomati er kunsten
at lokke vanskelige mennesker til at tale med hinanden.
Archer. Norfolk!
Hvor ridderlige I er at lade alle andre spille først.
Spil nu sammen mod mig og Dudley.
Ikke med ham.
Hvordan kan vi samarbejde, hvis vi end ikke kan bowle?
Fint.
Jeg spiller imod ham.
Lad os gøre det interessant.
Hvis jeg vinder, forbliver opdelingsloven.
Jeg accepterer vilkårene.
Archer!
Hvis jeg vinder, slutter opdelingsloven.
Men rigets fremtid kan ikke afhænge af et fjollet væddemål.
Jeg synes, at Norfolks idé er fremragende.
Det er trods alt sådan, vi delte Bretagne med franskmændene.
Stol på mig.
Katherine.
Undskyld.
Den seddel var så dum og fjollet...
-Nej. -...og jeg er bare ked af...
"Hvert hjerte synger en sang ufuldstændig,
"indtil et andet hjerte hvisker tilbage."
Dine ord er smukke.
Det er Platon.
Det vidste jeg.
Nej, du gjorde ej.
Du har ret. Det gjorde jeg ikke.
Hvis du ikke kan se det, har jeg aldrig bejlet før.
Jeg er aldrig blevet bejlet til.
Var du ikke gift?
Jo, i 16,5 time.
Jeg må være verdens eneste enke, der aldrig har kysset.
Det må vi gøre noget ved.
Undskyld, det var frygteligt fremmeligt af mig...
Hvad i alverden foregår der?
Mor, jeg havde noget i munden. Øjet.
Ja, jeg tror, vi fik det ud.
-Gå! -Javel.
Hvis du vil kaste dig ud i en afslappet affære, bifalder jeg det.
Dem har jeg haft masser af.
Men du kan ikke fortsætte sådan
med sønnen af en mand, der vil dræbe os alle.
Hvad sagde du?
Det er William Seymour.
Lord Seymours søn og arving.
Men det er umuligt! Han er Norfolks medhjælper.
Norfolks myndling.
Sat i pleje som barn som alle adelssønner,
som du ville vide, hvis din far levede.
Eller hvis du havde en bror.
Eller hvis jeg var det fjerneste interesseret i at følge mænds liv.
Han sagde det ikke.
Han er nok spion for sin far for at komme tæt på Jane.
Du kan ikke se ham igen. Forstår du det?
Jeg forbyder det.
Ja, mor.
Så er det nu, venner.
Rigets fremtid afhænger
at et spil bowling mano a mano.
Hvor vist.
Ja!
Flot klaret.
Hvordan spiller du så godt?
Jeg har altid spillet.
Det er umuligt.
Kong Henrik forbød bowling for almindelige borgere.
Men min far var baron Hunsdon.
Hvad?
Er du Baz' dreng?
Han er Baz' søn!
Er du adelsmand?
Jeg hørte, Baz' dreng var død.
Et dække.
Da jeg forvandlede mig, sendte min familie mig til Frankrig.
Jeg kunne være blevet, men mit hjem er her i England.
Norfolk, du sagde, du kendte en etianer. Jeg lover, du kender hundredvis.
Vi er overalt.
Og alle veritier må acceptere, at vi er her for at blive.
Spillet er slut.
Shufflebum!
Jeg kalder en grouse.
Et skud hver?
Vinderen tager alt? Kan han det?
Ja, desværre.
Ja!
Åh, pis.
Godt skud.
Svært at slå.
Ja!
Nej, Deres Majestæt, jeg kræver et omkast.
Dyret har brugt sine dyriske kræfter.
Nej. Norfolk, du har tabt.
Vi mødes alle i morgen i riddersalen
for at igangsætte afslutningen på opdelingslovene.
I guder.
Du godeste.
Skal vi nu ikke tilkalde dr. Butts?
Jeg fyrede ham.
Hvorfor? Jeg elsker ham.
Far sagde, Guildford forlod dig.
Jeg mener paladset.
Han sagde end ikke farvel.
Sagen ved Dudleyer er,
at vi har hjertet på rette sted.
Vi gør bare rigtig dumme ting nogle gange.
Sandheden er, Stan, vi havde et frygteligt skænderi,
og jeg pressede ham for langt.
Jeg ved ikke, det...
Nogle gange kan jeg bare ikke stoppe.
Jeg burde have været rarere.
Han er tosset med dig. Han er bare på en færd.
Jeg troede, at færde var ædle og rene.
Det er Guildfords færd for at tilgive sig selv...
Pis også.
Tilgive sig selv? For hvad?
Jeg taler for meget.
Far siger, at det skyldes, at da jeg var seks,
fandt jeg en underlig, men smuk svamp.
Jeg spiste den og kunne lugte farver i ugevis.
-Jeg troede, jeg havde fire kugler... -Stan.
Når han kommer tilbage, og han kommer tilbage,
kan du selv spørge.
Scrope.
Deres Majestæt. Må jeg få et ord?
Ja, selvfølgelig. Dine soldater.
Stan, vi afslutter det senere.
Så for satan.
Deres majestæt, jeg havde planlagt at gøre det her bagefter,
men i betragtning af din foruroligende politiske knibe
og det faktum, at min astrolog har påpeget
de mange gunstige aspekter ved dagen til mine personlige amourøse ambitioner
og fremtiden for vores potentielle afkom...
Hvad?
Deres Majestæt, jeg føler, at det påhviler mig
dristigt at tilbyde at tage din hånd
i ægteskab.
Betragt min hærs fulde styrke som din forlovelsesgave.
Du kan ikke fri til mig, Scrope. Jeg er allerede gift.
Hør nu. Næppe.
Jeg har fra pålidelig kilde, at Guildford ikke kommer hjem.
Virkelig. Hvilken kilde?
Din mor, selvfølgelig.
Lad os spise, hvile lidt,
og så fortsætter vi i morgen, når du er en hest.
Må jeg ride på dig?
Du vil slet ikke bemærke mig.
Nej.
Jeg fanger os et egern eller noget at stege.
Hvis hans nåde altså kan tænde et bål.
-Jeg kan godt tænde bål. -Godt.
Så kom i gang.
Guildford er så tæt på, at hans drøm går i opfyldelse.
Men problemet med at forfølge en drøm er selvfølgelig ikke selve drømmen,
men tunnelsynet, det kræver at forfølge den,
gør det umuligt at nyde blot at være i live.
Og at være i live er ret vidunderligt.
Mens det varer.
Hvor vover du?
Er du fuld?
Fortalte du Scrobe, at jeg ville giftes?
At Guildford aldrig kommer tilbage?
Ja. Vil du vide hvorfor?
Endelig.
Fordi en alliance med Scrope garanterer vores overlevelse.
Hans far og brødre døde for nylig,
hvilket betyder, at han lige har arvet en af de største hære i riget.
Han er idiot, det ved jeg,
men han er loyal og let at kontrollere.
Du havde ingen ret.
Så mens du planlægger dine dumme turneringer
og flirter med dit nye kæledyr,
samler Maria sine styrker, og hun kommer efter dig.
Du burde fokusere på det. Men nej.
I stedet vil du hellere spilde tid på et dødfødt korstog for at redde etianere
og sørge over en mand, der forlod dig for en dyrekur.
Det har jeg aldrig sagt.
Nej, det gjorde Dudley.
Nej.
Han skammer sig.
Jeg kender dig.
Hvad gjorde du ved Guildford?
Hvad har du gjort?
Vær sød at sige det.
Du burde takke mig.
Han er væk, og vi er i sikkerhed.
Slip mig fri! Nu!
Hej, hest.
Dit modbydelige røvhul.
Synes du, jeg er modbydelig?
Så vent, til du møder Bæsthandleren.
Hvad fanden er en Bæsthandler?
-Hjælp mig! -Skrig du bare.
-Hjælp! -Ingen vil høre.
Deres Majestæt? Hvad laver du?
-Guildford er i fare. -Hvad?
Jeg er nødt til at finde ham. Det hele er min skyld.
-Majestæt, intet af det her er din skyld. -Hvad mener du?
Etianerne dræbte hans mor. Lige foran ham.
Det kan han ikke ændre,
men han kan finde en kur.
Lad mig tage af sted. Jeg finder ham.
Og jeg henter ham hjem.
Vær sød, bare lad mig tage af sted.
Hvorfor skulle jeg det? Giv mig en grund.
Jane.
Jane er grunden.
Jane, din kone?
Ægte kærlighed.
Okay.
Så lad os lave en plan.
Jeg tager dig tilbage til paladset for at se Hendes Majestæt.
Og så vil jeg
slå dig i hovedet med en anden pind
og slæbe dig hele vejen tilbage herud.
Hør på mig!
Du tjener intet på mig,
hvis du ikke tager den her af mig.
Solen vil stige op,
min hals vil brække, jeg vil forvandle mig,
og så dør jeg.
Og så vil du blive helbredt.
Bare rolig.
Bæsthandleren er her snart.
Altid til tiden.
En drink.
Giv mig værdigheden af en sidste drink.
Ja, hvorfor fanden ikke.
Vær nu rar.
Giv mig den skide nøgle.
Bæsthandleren har den eneste anden nøgle.
Dit pikhoved.
Løb!
Daggryet kommer!
Hjælp! Vær venlig.
Hvad i guder?
Vær rar at hjælpe mig.
Jeg er...
Jeg er etianer.
Og hvis den her ikke er væk ved solopgang, dør jeg. Vær nu rar.
Vær rar at hjælpe.
Etianer?
Rejs dig op.
Kom herover.
Tak. Tak.
For første gang nogensinde
er Guildford desperat efter daggry,
for at forvandle sig
og vende tilbage til paladset.
Og til Jane.
De er væk.
-Hvad? -Norfolk og Scrope er forsvundet.
De er væk som tyve i natten.
-Du kan kysse deres hære farvel. -Er de væk?
Og Maria er blevet set på London Road med 10.000 mand.
Majestæt, vi er løbet tør for allierede!
Nej, det er vi ikke.
Archer, hvor mange soldater kan du samle?
-Hvad er der? -Adelen er væk.
Maria kommer med sin hær. Vi må kæmpe.
Jeg sender ikke etianerne af sted for at blive slagtet.
Jeg troede, du kom tilbage for at ændre England.
Jeg kom tilbage, fordi min far var døende. Jeg blev,
fordi jeg troede, forandring var mulig,
men jeg er træt af at kæmpe en tabt krig.
Ja, men nu kæmper jeg også.
Jeg ville ønske, det var nok,
men vi har lavet andre planer.
Hvorfor blev du, da jeg spurgte dig?
Jeg ved det ikke.
Måske var det en fejl.
Folk vil støtte mig, når de ved, hvad jeg har gjort.
Det tvivler jeg på.
Hvor skal du hen?
Så du mig ikke? Stanley!
Jeg ignorerede dig.
Jeg ignorerer dig.
Hvorfor?
Jeg ved, hvad du gjorde.
Jeg hørte dig med Jane. Du sendte min bror i døden.
Du er kun en morderske.
Hvis du har brug for nogen at bebrejde, så bebrejd dig selv.
Du fortalte mig, hvad han var.
Du sætter din pik over din bror.
Du ved, hvad jeg mener.
Går du? Hvad har du hørt?
Stanley, kom tilbage lige nu!
Du der! Tilkald den kongelige karet.
På trods af alt tror Jane stadig, at det gode vil overvinde intolerancen,
håbet vil overvinde frygten,
og når folk får chancen for at gøre det rette, vil de gøre det.
Opdelingslovene er afskaffet.
Hvad tror du?
Jane. Vi er nødt til at flygte. Det er slut.
-Jane, vær sød. -Nej.
Hør på mig. Hvis du ikke flygter nu, dør du.
Se! Se.
Vi har støtte.
Alt er fint. Norfolk er tilbage.
Jane.
Norfolk, er du vendt tilbage? Med vores hær?
Du har presset tingene for langt.
Tag hende. Tag dem alle sammen.
Kareten. Denne vej. Gå. Gå nu.
Følg ikke efter hende. Nej. Lad mig være i fred!
Jane Grey er godt og grundigt på røven.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen