Maria drepte Edvard og ville drepe meg.
Vi har ikke bevis.
Mine herrer. Jeg oppløser kongslandvaktene.
De er ferdige.
Jeg vil ha Jane Greys hode, og jeg trenger hæren din.
Spark Seymour, så sender jeg 5000 menn til å kjempe for deg.
Guildford Dudley er en hest!
Avslutt ekteskapet, ellers tvinger jeg deg til det.
Nei.
Hva om jeg ikke vil skilles?
Om du ikke vil?
Hva gjør jeg?
Jeg viser deg.
Inviterte du åndere til kroningsbanketten din?
Nok en gang må vi leve side om side. Vi må ha slutt på delingslovene.
-Trenger ingen kur. -Vær så snill.
Det er riket som må forandre seg. Jeg kan lege England.
Faen ta England. Leg meg! Jeg stolte på deg.
Følger du etter meg?
Jeg kom for å si at det finnes en ånderkur.
Jeg vet hvor den er.
Et vitne har bekreftet hvem som drepte Edvard.
Lord Seymour og prinsesse Maria! Arrester dem!
Stemmer, mine kjære. Prinsesse Maria rømmer.
Hun er borte.
Som dere uten tvil er klar over,
er dopamin en nevrotransmitter som gjør at mennesker kan føle glede.
Svikeren Maria har flyktet.
Ingenting utløser like intens eufori
som at din kongemorderiske erkefiende rømmer.
Fy faen, for et rush.
Jeg hviler ikke før hun er tatt.
Send hærene deres for å gjennomsøke rikene...
Ikke så fort, Deres Majestet.
Dessverre for Jane har ikke Tudor-monarker hærer.
De må låne dem.
Det betyr at hun trenger disse drittsekkene.
Stemmer det
at du har tatt tilbake din lidenskapelige bønn
om å få slutt på delingslovene?
Nei.
Jeg skal få slutt på dem.
Riket trenger samhold
og en leder som kan kjempe for det.
Hver av dere skal gi meg 10 000 menn.
Hva enn Maria gjør, skal vi være klare.
Lenge leve dronning Maria!
Drep henne!
Margaret, kom hit.
En leiemorder...
Er du i orden?
...sendt av svikeren Maria.
Reis deg. Smil. Du lever.
Ikke vær redde. Skurken er død.
Oppvisningen er over. Dra, alle sammen.
Mens Jane ser seg rundt, innser hun at ingen av mennene
bryr seg om drapsforsøket på henne.
De bryr seg kun om makt.
De lurer på om hun er svak, sviktende, fortapt.
Samtidig prøver besta alt hun kan
for å tvinge frem Edvards ånderforvandling.
Til og med en tannlegetime.
Men vår vanskeligstilte ekskonge er hardnakket cismorf.
Det gikk for langt.
Ikke langt nok.
Det er det verste tilfellet av forsinket ånderisme
siden din onkel Arthur.
Jeg kuttet faktisk av ham én av tærne.
Funket det? Ikke faen.
Tosken forvandlet seg endelig da han ble redd for en bie.
Og så stakk faren din ham i hjel i senga hans
og sa det var svettesyken.
-Hva? -Ingenting.
Alle har en utløser.
Vi må bare finne din.
Besta, det holder. Jeg er ikke ånder.
Ikke at det er noe galt med det.
Jeg er konge, og jeg beordrer deg til å la meg gå.
Sånn skal det være.
Den typen energi trenger vi når du drar tilbake
for å ta din rettmessige plass som Englands stolte ånderkonge.
Jeg har planer for deg.
Det finnes en profeti
som begynte med en rekke dystre mirakler.
En kjempeblekksprut hoppet ut av havet
på et Kalmar-krigsskip og spiste alle levende.
I Mesopotamia skrapet et lam i bakken med hoven
og en fontene...
Jøss. Han er tilbake.
I dette øyeblikk skjønner Edvard to ting.
Én: Ingen preken om skjebnen har noen gang gjennomboret sjelen hans
sånn ett enkelt glimt av kattekaren nettopp gjorde.
Og to...
Og så utrydder vi alle sanninger i kongeriket.
Utrydde sanninger?
Bestemoren hans er hakke gal.
Er det svovel?
Nei, møkk. Fra flodhester.
Ja, jeg kjenner en fyr. Ja.
Det er pussig. Faraoene brukte det som prevensjon.
Latterlig. Det er et sterkt legemiddel.
Nei. Tørk det av.
Dr. Butts, kanskje eddik...
Hysj.
Gir kvinner seg noen gang? Gode guder.
Den endeløse skvaldringen.
Jeg anbefaler en skje ferske lus i frokostølen din...
Du har sparken.
Taler du i tunger?
Du hørte meg. Du har sparken.
Det føltes godt.
-Jane, jeg må snakke med deg. -Hva nå?
Jane, det er krise.
Du må slutte å bable om å hjelpe udyrene
-og ta til vettet. -Nei.
Og sikre makten din.
Hvilken makt?
Halve hoffet har dratt hjem med soldatene sine.
Hva?
De dro på grunn av ånder-agendaen din.
Med soldater du trenger.
Hvor mange er med meg?
I beste fall noen få.
Og alle hører på hertugen av Norfolk.
Han kan dra på et øyeblikk.
Ingen adelige? Ingen soldater.
Ingen soldater? Ingen krone.
Ingen krone? No bueno.
Kan vår modige heltinne forene kongeriket uten å risikere livet?
Si meg, Archer, hva er du?
En kaninpus?
En bjørn.
Ypperlig.
Faktisk ganske kult.
Mine herrer.
Som dere ser, er jeg helt bra igjen.
Mens vi venter på at hærene deres skal finne svikeren Maria,
har jeg valgt å holde en turnering
i påvente av min nært forestående seier.
Dyster, leker og en fest.
Oppmøte er påkrevd.
Jeg elsker turneringer.
Om stjernene vil, så klart.
Følger du stjernene?
Er turneringen obligatorisk?
Du må ha en astrolog.
Helst ottomansk.
Lån min.
Takk, Scrope.
Tragisk nok må jeg hjem.
Bøndene mine sulter, og de gir seg ikke med sytingen.
Jeg insisterer på at du tar imot invitasjonen.
Dere må bli hele uken. Alle sammen.
-Med glede, Deres Majestet. -Bra.
Kanskje du får nye venner.
Det var alt.
Deres Majestet.
Nå er de fanget her til hærene deres kommer.
Snedig.
Maria kommer, og vi må være klare.
De kjemper ikke for deg om ikke du svikter oss.
Vi overtaler dem. Lærer dem å ikke frykte.
De lar seg ikke overtale.
Fordommer ligger i blodet deres.
Da lar vi dem tro at de har vunnet
til Maria er borte.
Så gjør vi det likevel.
Du er en interessant kvinne.
Det er nesten natt. Unnskyld meg.
Alt Jane vil, er å fortelle Guildford om Maria,
gjøre opp for den bitre krangelen, og kanskje...
Guildford?
...kline litt.
Guildford?
Deres Majestet.
-Hvor er Guildford? -Guildford er borte.
Borte?
Han dro for å finne en kur.
Dro han?
Sa han noe mer?
Bare at han er lei seg.
Og at han ikke trodde du ville forstå.
Jeg skjønner.
-Dudley. -Gå.
Deres Majestet! Store nyheter.
Jeg har funnet en elefant til turneringen.
Guildford har dratt.
Han leter etter en ånderkur.
Visste du han skulle dra?
Vet du hvor han dro?
Nei, og nei.
Det er guttens eneste mangel.
Det er bare rett og rimelig at han vil fikse seg.
Hans geniale kone gjorde jo ingenting.
Det mangler ham ingenting.
Kongeriket er uenig.
Derfor må jeg forandre kongeriket.
Jeg var selv idealist en gang,
da jeg var ung og verden føltes rettferdig.
Det enkle faktum er at mennesker elsker å hate.
Du tar feil.
Gjør jeg?
Guildford har mistet sin plass i verden over natten.
På grunn av deg.
Du lot ham føle seg ødelagt.
Du sendte ham vekk. Hva slags far gjør det?
Guildford trengte ingen far, men beskyttelse.
Jeg skjulte ham så godt jeg kunne.
Hva skulle jeg gjort? Forlatt hofflivet?
Guildford kommer normal tilbake, og du blir glad for det.
Kanskje du til og med utnevner ham til konge.
Og jeg er en ånderilder, ikke sant?
Fruen er en saftig, liten åndermus.
Det er jo jævlig anspent i utgangspunktet, ikke sant?
Altså, en ilder? Og en mus?
Kanskje jeg spiser henne.
Ikke på en gøy måte.
Derfor må jeg dra ut på egen hånd av og til.
Bare for å være alene, som meg selv.
Hadde aldri valgt forvandling.
Du er hest.
Det er ikke så ille.
Kom igjen.
Sier du at du ikke ville savnet øyeblikket rett etterpå,
når hjertet slår som en gal
og huden din er varm og kribler, og i det øyeblikket,
bare det øyeblikket, er du helt fri?
Hvor mye lenger?
Slapp av.
Du får valuta for pengene,
og vi får deg tilbake til Hennes Majestet. Ingen ånder lenger.
Jeg vil ikke snakke om kona mi.
Som du vil, min herre.
Som konge tørket ikke Edvard seg i ræva engang.
En annen gjorde det for ham.
Det kalles "toalettassistent". Slå det opp.
Men nå må Edvard endelig ta skjebnen, og ræva si,
i egne hender.
Faen ta, det funket.
Hva vil du?
Bare snakke.
Er det en smørkniv?
Si hvem du er.
Skuespiller.
Og tyv.
Og en ganske flink lommetyv.
Av og til vasker jeg opp i bytte for kost og losji,
men bare om målet er interessant.
Jeg er vel målet.
Klart det. Du er kongen.
Du er verdt to ganger vekten din i gull.
Hvordan visste du det?
Rett sted og tid.
Tipper gjenkomsten din gir meg en liten formue.
Eller en stor en.
Jeg som trodde du reddet meg av ridderlig tradisjon.
Beklager. Kalde, harde kontanter.
Greit. Jeg betaler deg.
Du hadde rett om stedet.
Besta er klin gæren. Akk.
Akk, kom igjen.
Jeg tenkte for meg selv: "Stan, gamle gutt, hvor lenge kan du sitte her
"og se på hanekampen før du må pisse?"
For du vet at så fort du går, går du glipp av det beste.
Døden?
Ja.
Uansett, kort sagt gikk jeg for å pisse,
og hanen fra Lancashire vant.
For en pine.
Margaret.
Et kjærlighetsbrev? Seriøst?
I en tid før direktemeldinger skrev mennesker kjærlighetsbrev.
Hva vil du helst mangle, tenner eller fingre?
Fingre. Jeg liker å spise.
Godkjent. Vær så god.
Se. Det ser ut til at unge Stanley også har skrevet et.
Lord Scrope!
Snakker lady Frances til meg?
Ja.
Datteren min sier
at du har en stor og mektig hær.
Er det sant?
Får jeg more dere med et dikt?
Det vil jeg gjerne.
Våk, kjære, skjønne lutt!
Spill vår siste sang som du blir budt,
en ende på alt jeg begynte her.
Vær stille, skjønne lutt, jeg ferdig er.
Du er fryktelig kløktig.
Det er Wyatt. Wyatt er favoritten.
Skulle gjerne hatt en privat samtale.
Kanskje på mitt værelse senere.
Margaret.
Gi dette til moren din.
Til deg, fra Stan Dudley.
Sett deg.
Han hater deg.
Ingenting.
Er du opprinnelig fra London? Eller nordfra?
Kommer vi oss levende herfra,
forteller jeg alt du vil vite.
Levende?
Veien ut går gjennom der, men det er låst.
Jeg kan skaffe nøkkelen. Bli her. Ikke rør deg.
Fitz?
Edvard.
Katta i sekken.
Gå tilbake til rommet ditt.
Slipp ham.
Besta blir svært irritert.
Ellers kaster jeg den så hardt i veggen
at den ikke passer til annet enn muffe.
Nei.
Jeg blir med deg.
Hva faen?
Artig historie, faktisk.
Var ikke alltid syk.
Som alle prinser er jeg opplært til krig.
Besta tok feil av deg, Edvard.
Du er ingen ånderfrelser.
Du reddet meg.
Du reddet meg først.
-Ingen har gjort det for meg før. -Ikke?
Vi må komme oss vekk.
Knust hjerte-syndrom,
også kalt stressfremkalt kardiomyopati,
kan ramme selv de sunneste.
Men ikke vær redd. Jane har ikke noe slikt.
Hun føler seg bare andpusten, syk, svak
og som om noen har satt en klo i brystet hennes
og revet ut sjelen hennes
så bare den kalde, men pålitelige trøsten av en karriere er igjen.
Si at Charles skal be alle møte meg til turneringen.
Regn i England. Helt utrolig.
Jeg planla magi.
Magi, gjøglere, dyster, en ekte elefant.
Vi skulle spise ham etterpå også.
Middag og forestilling. Nå gikk det til helvete!
Kanskje ikke.
For en fiasko.
Jeg mislykkes ikke.
Pisspreik! Jane mislykkes konstant,
men behovshierarkiet hennes er klart.
Hold adelen nær, få hærene deres,
kjemp mot Maria, redd riket.
Hva er dette nye helvetet?
Vi skal bowle!
Jeg lovet dere en turnering mens vi venter på hærene.
Regnet stopper ikke oss. Hvem er med?
En snaffel!
Jeg scoret en snaffel!
Hva er en snaffel, spør du?
Når det gjelder Tudor-idrett, ikke tenk for mye.
Husk at de drikker vin til frokost.
Bra gjort, kjære.
Min tur!
Får jeg undersøke deg på mitt værelse?
Takk, lady Frances.
-Det så vondt ut. -Knuller du den tosken?
Hvorfor ignorerer du meg?
Familien din er fordervet.
Min herre, reis deg forsiktig. Det ser vondt ut.
Takk, lady Frances. Hendene dine er som smør.
Jane innser at noen ganger er diplomati bare kunsten
å lokke vanskelige mennesker til å snakke med hverandre.
Archer. Norfolk!
Så ridderlige dere er som lar alle andre spille først.
Spill sammen mot meg og Dudley.
Vil ikke spille med ham.
Hvordan kan vi samarbeide om vi ikke engang kan bowle sammen?
Greit.
Jeg kan spille mot ham.
La oss gjøre det interessant.
Om jeg vinner, forblir delingslovene.
Jeg godtar vilkårene.
Archer!
Om jeg vinner, avvikles delingslovene.
Fremtiden til riket kan ikke avgjøres av et veddemål.
Jeg synes Norfolks idé er god.
Det var jo sånn vi delte Bretagne med franskmennene.
Stol på meg.
Katherine.
Beklager.
Lappen var teit...
-Nei. -...og jeg beklager...
"Alle hjerter synger en ufullstendig sang
"til et annet hjerte hvisker tilbake."
Ordene dine er nydelige.
Det er Platon.
Det visste jeg.
Nei da.
Du har rett. Nei.
Om du ikke merker det, har jeg aldri gjort kur før.
Jeg har aldri blitt gjort kur til.
Var du ikke gift?
Jo, i rundt 16 og en halv time.
Må være verdens eneste enke som aldri har blitt kysset.
Det må vi gjøre noe med.
Beklager. Det var veldig frempå av meg...
Hva er det som foregår?
Mor, jeg hadde noe i munnen. I øyet.
Ja. Ser ut som vi fikk det ut.
-Gå! -Ja vel.
Om du vil ha en uformell affære, vær så god.
Jeg har hatt mange selv.
Men du kan ikke gjøre slikt
med sønnen til en mann som ønsker oss døde.
Hva sa du?
Det er William Seymour.
Lord Seymours sønn og arving.
Det er umulig! Han er Norfolks assistent.
Han er Norfolks myndling.
Sendt ut som fosterbarn, som alle adelssønner,
noe du hadde visst om faren din levde.
Eller om du hadde en bror.
Eller om jeg var det minste interessert i å følge med på menns liv.
Han sa det ikke.
Han er sikkert en spion for faren, som vil bruke deg mot Jane.
Du kan ikke treffe ham igjen. Forstått?
Jeg forbyr det.
Ja, mor.
Nå skjer det, folkens.
Kongerikets fremtid avhenger
av en bowlingkamp mann mot mann.
Så klokt.
Ja!
Bra jobbet.
Hvordan kan du være så god?
Spilte fra barnsbein av.
Umulig.
Kong Henrik gjorde bowling ulovlig for allmuen.
Men faren min var baron Hunsdon.
Hva?
Er du gutten til Baz?
Han er sønnen til Baz!
Er du adelig?
Jeg hørte at gutten til Baz døde.
En dekkhistorie.
Familien sendte meg trygt til Frankrike etter forvandlingen.
Kunne blitt der, men jeg innså at England er hjemmet mitt.
Norfolk, du sa du kjente én ånder. Jeg lover deg at du kjenner hundrevis.
Vi er overalt.
Og alle sanninger må godta at vi er her for å bli.
Spillet er slutt.
Sjuffelbak.
Jeg sier rype.
Et kast hver?
Vinneren tar alt? Kan han det?
Dessverre.
Ja!
Å, pokker.
Bra kast.
Vanskelig å slå.
Ja!
Nei, Deres Majestet. Jeg krever omkamp.
Udyret har brukt dyrekreftene sine.
Nei. Norfolk, du tapte.
Vi samles i storsalen på denne tiden i morgen
for å avvikle delingslovene.
Herreguder.
Jøss.
Er du sikker på at vi ikke skal tilkalle dr. Butts?
Jeg ga ham sparken.
Hvorfor? Jeg elsker ham.
Far sa Guildford forlot deg.
Forlot palasset, mener jeg.
Sa ikke ha det engang.
Det som er med Dudleyer er
at vi har gode hjerter.
Vi gjør bare skikkelig dumme ting av og til.
Sannheten er at vi kranglet fælt,
og jeg presset ham for langt.
Det er som om
jeg ikke vet når jeg skal stoppe.
Jeg burde vært snillere.
Han er gal etter deg. Han er bare på oppdrag.
Jeg trodde slikt skulle være edelt og rent.
Det er det. Guildfords oppdrag er å tilgi seg selv...
Helvete.
Tilgi seg selv? For hva da?
Jeg snakker for mye.
Far sier det er fordi en gang da jeg var seks,
så fant jeg en rar, men nydelig sopp.
Jeg spiste den, og luktet farger i ukevis.
-Jeg trodde jeg hadde fire baller... -Vær så snill.
Når han kommer tilbake, og det gjør han,
spør du ham selv.
Scrope.
Deres Majestet. Får jeg noen ord?
Ja, så klart. Soldatene dine.
Stan, vi avslutter senere.
Faen ta.
Deres Majestet, jeg skulle gjøre dette etterpå,
men gitt din politiske knipe
og det at astrologen min har påpekt
dagens mange gunstige aspekter for mine egne amorøse ambisjoner
og fremtiden til vårt mulige avkom...
Hva?
Deres Majestet, jeg føler at jeg må
være dristig og tilby å ta din hånd
i ekteskap.
Se på hæren min som forlovelsespresang.
Du kan ikke fri, Scrope. Jeg er gift alt.
Hallo. Knapt nok.
Jeg har hørt at mannen din aldri kommer tilbake.
Jaså? Hvem sier det?
Moren din, så klart.
La oss spise, hvile litt,
så fortsetter vi reisen i morgen når du er hest.
Kan jeg ri deg?
Du vil ikke merke meg.
Nei.
Greit. Jeg skal fange et ekorn eller noe å steke.
Om herren kan å gjøre opp ild, da.
-Ja, jeg kan gjøre opp ild. -Bra.
Vær så god.
Guildford er nær ved å oppfylle drømmen sin.
Men problemet med å jage en drøm er selvsagt ikke drømmen i seg selv,
men tunnelsynet som kreves i jakten,
som blender en for gleden ved å ganske enkelt leve.
Og det er ganske flott å leve.
Mens det varer.
Hvordan våger du?
Er du full?
Sa du til Scrope at jeg ville ekte ham?
At Guildford ikke kommer tilbake?
Ja. Vil du vite hvorfor?
Gjerne.
En allianse med Scrope garanterer at vi overlever.
Faren og brødrene hans døde nylig,
så det betyr at han arvet en av rikets største hærer.
Jeg vet han er en tosk,
men han er lojal og lett å styre.
Du hadde ingen rett.
Mens du planla de dumme turneringene
og flørtet med ditt nye kjæleudyr,
samler Maria styrkene sine, og hun vil angripe.
Du burde konsentrere deg om det. Men nei.
I stedet kaster du heller bort tid på en redd-ånderne-kampanje
og sørger over en mann som forlot deg for en udyrkur.
Det fortalte jeg ikke.
Nei. Dudley gjorde det.
Det gjorde han ikke.
Han er for skamfull.
Jeg kjenner deg.
Hva gjorde du med ham?
Hva har du gjort?
Si det.
Du burde takke meg.
Han er borte, og det gjør oss tryggere.
Slipp meg løs! Nå!
Hallo, hesten.
Din ekle jævel.
Synes du jeg er ekkel?
Vent til du møter udyrhandleren.
Hva faen er en udyrhandler?
-Hjelp meg! -Skrik alt du vil.
-Hvem som helst! Hjelp! -Ingen hører deg.
Deres Majestet? Hva gjør du?
-Guildford er i fare. -Hva?
Jeg må finne ham. Det er min feil.
-Deres Majestet, det er ikke din feil. -Hva mener du?
Åndere drepte moren hans rett foran ham.
Han kan ikke endre det,
men han kan finne en kur.
La meg dra. Jeg finner ham.
Jeg skal få ham hjem.
Vær så snill. Slipp meg løs.
Hvorfor skulle jeg det? Gi meg én grunn.
Jane.
Jane er grunnen.
Kona di?
Ekte kjærlighet.
Greit.
La oss legge en plan.
Jeg tar deg med tilbake til palasset til Hennes Majestet.
Og så
slår jeg deg i hodet med enda en kjepp
og drar deg helt ut hit igjen.
Hør på meg!
Du tjener ingenting på meg
om du ikke tar av meg denne uhyrligheten.
Solen vil stå opp,
nakken min knekker, for jeg forvandler meg.
Og så dør jeg.
Og da er du kurert.
Slapp av.
Udyrhandleren er her snart.
Hun er aldri sen.
Drikke.
Gi meg verdigheten ved å drikke én siste gang.
Faen heller. Hvorfor ikke?
Vær så snill.
Få den jævla nøkkelen.
Udyrhandleren har den eneste andre nøkkelen, min herre.
Din tosk.
Løp!
Morgenen gryr!
Hjelp! Vær så snill.
Hva i alle dager?
Vær så snill å hjelpe.
Jeg er...
Jeg er ånder.
Får jeg den ikke av før soloppgang, dør jeg.
Hjelp meg.
Ånder?
Reis deg.
Kom hit.
Takk.
For første gang noensinne
er Guildford desperat etter morgengry
så han kan forvandles
og dra til palasset.
Dra tilbake til Jane.
De er borte.
-Hva? -Norfolk og Scrope har stukket av.
De dro som tyver i natten.
-Du kan kysse hærene farvel. -Er de borte?
Og Maria ble sett på London Road med 10 000 menn.
Vi har ingen allierte!
Jo.
Hvor mange kan du samle til å kjempe for meg?
-Hva er galt? -Adelen er borte.
Maria kommer med hæren sin. Vi må kjempe.
Jeg sender ikke åndere for å slaktes.
Jeg trodde du kom tilbake til England fordi du ville endre det.
Jeg kom tilbake fordi faren min var døende, og ble
fordi jeg håpet endring var mulig,
men jeg er lei av den fåfengte krigen.
Ja, men nå kjemper jeg også.
Skulle ønske det var nok,
men vi har andre planer.
Hvorfor ble du da jeg ba om det?
Jeg vet ikke.
Kanskje det var galt.
Når folk får vite hva jeg har gjort, støtter de meg.
Det tviler jeg på.
Hvor skal du?
Så du meg ikke? Stanley!
Jeg overså deg.
Jeg overser deg.
Hvorfor det?
Jeg vet om Guildford.
Jeg hørte det. Du sendte broren min for å dø.
Du er bare en morderske.
Om du trenger en å klandre, klandre deg selv.
Du fortalte hva han var.
Du satte kuken din fremfor broren din.
Du skjønte det.
Drar du? Hva har du hørt?
Stanley, kom tilbake!
Du! Få den kongelige vognen klar.
Til tross for alt tror Jane fortsatt at godhet overvinner trangsyn,
håp overvinner frykt,
og når folk får sjansen til å gjøre det rette, gjør de det.
Delingslovene er avskaffet.
Hva tror du?
Jane. Vi må rømme. Det er slutt.
-Jane, vær så snill. -Nei.
Hør på meg. Rømmer du ikke nå, dør du.
Se!
Vi har støtte.
Alt er bra. Norfolk er her.
Jane.
Norfolk, er du tilbake? Med hæren?
Du dro det for langt.
Ta henne. Ta alle sammen.
Vogn. Denne veien. Gå.
Ikke følg etter henne. Nei. La meg være!
Jane Grey er i en jævlig knipe.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Viola Impelluso