Maria dödade Edvard och försökte döda mig.
Vi har inga bevis.
Mina herrar, jag upplöser kungsvakten.
Det är över.
Jag vill ha Jane Greys huvud och din armé.
Sparka Seymour så får du 5 000 män.
Guildford Dudley är en häst!
Skilj dig, annars tvingar jag dig.
Nej.
Tänk om jag inte vill skiljas?
Tänk om?
Jag vet inte hur.
Jag kan visa.
Bjöd du in etianer till kröningsbanketten?
Vi måste leva tillsammans igen och avskaffa delningslagarna.
-Du behöver ingen kur. -Jane...
Riket måste förändras. Jag kan hela England.
Hela mig! Jag litade på dig.
Varför följer du mig?
Det finns ett botemedel.
Jag kan få tag på det.
Ett vittne har pekat ut kung Edvards mördare.
Lord Seymour och prinsessan Maria! Grip dem!
Just det, mina hjärtegryn. Prinsessan Maria flyr.
Hon är borta.
Som ni säkert vet
är dopamin en signalsubstans som gör oss glada...
Förrädaren Maria har flytt.
...och få saker gör en så euforisk
som att skrämma iväg ens kungamördande ärkefiende.
Gud, vilken kick.
Jag ger mig inte förrän hon är fast.
Alla arméer ska genomsöka riket...
Sakta i backarna, Ers Majestät.
Tyvärr äger Tudormonarkerna inga arméer.
De måste låna dem.
Så hon behöver de här svinen.
Kan vi anta
att du tar tillbaka dina passionerade ord
om att avskaffa delningslagarna?
Nej.
Jag ska avskaffa delningslagarna.
Vårt rike behöver enhet
och en ledare som vill kämpa för det.
Jag behöver 10 000 män av er var.
Vad Maria än gör härnäst är vi redo.
Länge leve drottning Maria!
Döda henne!
Kom hit, Margaret.
En lönnmördare...
Gick det bra?
...skickad av förrädaren Maria.
Ställ dig upp och le. Du lever.
Lugna er. Angriparen är död.
Föreställningen är över. Gå hem.
Jane inser att ingen av de adliga svinen bryr sig
om att hon nästan blev spetsad.
De bryr sig bara om makt.
De undrar om Jane är svag, feg, dödsdömd.
Samtidigt provar Edvards mormor allt hon kommer på
för att få honom att förvandlas.
Till och med tandvård.
Men Edvard är fortfarande i cis-skepnad.
Nu gick du för långt.
Inte tillräckligt långt.
Jag har aldrig sett sån sen etianism
sen din farbror Arthur.
Jag högg faktiskt av en av hans tår.
Om det funkade? Fan heller.
Han förvandlades när han blev skrämd av ett bi.
Sen högg din far ihjäl honom
och sa att det var febersjuka.
-Vad? -Inget.
Alla har en utlösande faktor.
Vi måste bara hitta din.
Det räcker. Jag är ingen etian.
Inte för att det är något fel med det.
Som kung beordrar jag dig att släppa mig.
Så ska det låta.
Den attityden behöver vi när du återvänder
för att ta din rättmätiga plats som Englands etianske kung.
Jag har planer för dig.
Det finns en spådom
som börjar med en rad mörka mirakel.
En jättebläckfisk steg upp ur havet
och slukade ett slagskepp i Kalmar. Åt besättningen levande.
I Mesopotamien stampade ett lamm i marken
och en fontän...
Jösses, han är tillbaka.
Edvard inser plötsligt två saker.
Ett, ingen föreläsning om ödet kan beröra honom mer
än att få syn på kattmannen igen.
Och, två...
Sen utrotar vi rikets alla veritianer.
Utrota veritianer?
Hans mormor är skvatt galen.
Är det svavel?
Nej, flodhästdynga.
Jag har en kontakt.
Faraonerna brukade använda det som preventivmedel.
Så fånigt. Men det är ett kraftfullt läkemedel.
Nej. Ta bort det.
Kanske lite vinäger...
Tyst.
Slutar kvinnor någonsin tjattra?
Bara pladder, pladder, pladder.
Jag ordinerar en sked färska löss i frukostölen...
Du får sparken.
Talar ni i tungor?
Du hörde mig. Du får sparken.
Det kändes bra.
-Kan vi prata? -Vad är det nu?
Jane, det är kris.
Du måste sluta tjata om att hjälpa bestarna
-och sansa dig. -Nej.
Och befästa din makt.
Vilken makt?
Halva hovet har återvänt till sina gods.
Vad?
De stack på grund av din etianpolitik.
Med soldater du behöver.
Hur många är kvar?
Ett fåtal.
De rättar sig efter hertigen av Norfolk.
Och han kan sticka när som helst.
Inga adelsmän, inga soldater.
Inga soldater, ingen krona.
Ingen krona, no bueno.
Kan vår djärva hjältinna ena riket utan att riskera livet?
Så Archer, vad är du för något?
En kanin?
En björn.
Grymt.
Rätt häftigt faktiskt.
Mina herrar.
Som ni ser är jag helt återställd.
Medan vi väntar på att era arméer finner förrädaren Mary
tänkte jag anordna en tornering
för att fira min nära förestående seger.
Tornering, spel och fest.
Ni förväntas närvara.
Jag älskar tornerspel.
Om stjärnorna står rätt, förstås.
Följer ni stjärnorna, Ers Nåd?
Är torneringen obligatorisk?
Ni måste skaffa en astrolog.
Helst osmansk.
Ni kan låna min.
Tack, Scrope.
Tyvärr måste jag åka hem.
Bönderna svälter, och gud så de gnäller om det.
Jag insisterar på att du närvarar.
Alla måste stanna hela veckan.
Gärna, Ers Majestät.
Ni kanske hittar nya vänner.
Det var allt.
Ers Majestät.
Nu är de fast här tills arméerna kommer.
Fiffigt.
Vi måste vara beredda när Maria kommer.
De kommer inte stötta dig om du stöttar oss.
Vi får lära dem att inte vara rädda.
Såna män ändrar sig inte.
De är födda trångsynta.
Då får vi dem att tro att de har vunnit
tills vi är av med Maria.
Sen gör vi det ändå.
Du är en intressant kvinna.
Det är snart kväll. Du får ursäkta.
Jane vill berätta för Guildford om Maria,
bli sams efter det hemska bråket och kanske...
Guildford?
...hångla lite.
Guildford?
Ers Majestät.
-Var är Guildford? -Borta.
Borta?
Han letar efter en kur.
Har han stuckit?
Sa han inget mer?
Bara att han var ledsen.
Han trodde inte att du skulle förstå.
Jaså.
-Dudley. -Gå.
Ers Majestät, stora nyheter.
Jag har hittat en elefant till tornerspelen.
Guildford har lämnat mig.
Han letar efter ett botemedel.
Visste du om det?
Vet du vart han åkt?
Nej, och nej.
Det är hans enda brist.
Han har rätt att försöka hitta ett botemedel.
Hans snillrika fru har inte direkt hjälpt honom.
Det är inget fel på honom.
Det håller inte riket med om.
Det är därför jag vill förändra riket.
Jag var också idealist en gång,
när jag var ung och trodde på rättvisa.
Sanningen är att människor älskar att hata.
Du har fel.
Jaså?
Guildford miste sin plats i världen över en natt.
På grund av dig.
Du fick honom att känna sig dålig.
Du skickade bort honom. Vad för slags far gör så?
Han behövde beskydd, inte en far.
Jag gömde honom så gott jag kunde.
Vad skulle jag ha gjort? Lämnat hovet?
Du kommer tacka honom när han återvänder normal.
Du kanske till och med utser honom till kung.
Så jag är en iller.
Och frugan är en saftig liten mus.
Så det är rätt spänt till att börja med.
Iller och mus, du fattar.
Tänk om jag äter upp henne?
Inte på ett bra sätt.
Därför måste jag åka bort på egen hand ibland.
För att kunna vara mig själv.
Önskar att jag aldrig ändrades.
Du är en häst.
Det är inte så illa.
Kom igen.
Skulle du inte sakna ögonblicket efter förvandlingen
när hjärtat bultar som det ska sprängas
och huden är helt varm och pirrig och i ett ögonblick
känner man sig helt fri?
Är det långt kvar?
Oroa dig inte.
Du ska få det du vill ha
och är strax tillbaka hos Hennes Majestät.
Prata inte om min fru.
Som du vill, herrn.
Som kung behövde Edward inte ens torka sig där bak.
En tjänare gjorde det.
Den kungliga toalettassistenten. Kolla upp det.
Men nu måste Edvard ta ödet, och toalettpappret,
i egna händer.
Jävlar, det fungerade.
Vad vill du?
Bara prata.
Är det en smörkniv?
Berätta vem du är.
En skådespelare.
Och en tjuv.
Faktiskt en rätt duktig ficktjuv.
Ibland diskar jag för mat och logi
men bara om målet är intressant nog.
Antar att jag är målet?
Självklart. Du är kung.
Du är värd din vikt i guld.
Hur hittade du mig?
Rätt plats i rätt stund.
Trodde jag skulle få en nätt summa för dig.
Eller en stor.
Jag trodde du räddade mig av ridderlighet.
Ledsen. Bara ute efter stålar.
Okej, jag betalar.
Du hade rätt.
Min mormor är tyvärr helt skogstokig.
Tyvärr. Nu drar vi.
Jag undrade hur länge jag kunde sitta där
och se på tuppfäktning utan att lätta på trycket?
Går man missar man den bästa biten.
Dödsbiten?
Ja.
Hur som helst gick jag och pinkade
och tuppen från Lancashire vann.
Så surt.
Margaret.
Ett kärleksbrev, seriöst?
Innan vi DM:ade varandra skrev folk kärleksbrev.
Vill du hellre vara tand- eller fingerlös?
Fingerlös. Jag gillar att äta.
Bra svar. Här får du.
Unge Stanley har visst också skrivit ett.
Lord Scrope!
Talar lady Frances med mig?
Ja.
Enligt min dotter
har du en stor och mäktig armé.
Stämmer det?
Får jag förära dig en dikt?
Gärna.
Vakna, min luta!
Låt dina strängar darra en sista gång
så att detta lidande må sluta.
Tig min luta, det var vår sista sång.
Väldigt fyndigt.
Det är Wyatt. Min favorit.
Jag föredrar att prata på tu man hand.
Kanske i min kammare sen?
Margaret.
Ge den till din mamma.
Till dig från Stan Dudley.
Sätt dig.
Han hatar dig.
Inget.
Kommer du från London? Eller norrifrån?
Kommer vi levande härifrån
berättar jag allt du vill veta.
Levande?
Där är vägen ut, men den är låst.
Jag hämtar nyckeln. Vänta här.
Fitz?
Edward.
En katt i en säck.
Gå till ditt rum, Edvard.
Släpp honom.
Mormor skulle bli så upprörd.
Jag kanske drämmer den i väggen
och gör handvärmare av den.
Nej.
Jag kommer.
Vad tusan?
Vill du höra något kul?
Jag är inte så klen.
Likt alla prinsar tränades jag för krig.
Mormor hade fel om dig, Edvard.
Du är ingen etianfrälsare.
Du räddade mig.
Du räddade mig först.
-Det är första gången. -Jaså?
Vi drar.
Brustet hjärta-syndrom,
även kallat stressrelaterad kardiomytopat,
kan drabba även friska personer.
Men oroa er inte, Jane lider inte av det.
Hon känner sig bara andfådd och illamående,
som att någon stuckit in en klo i bröstet
och slitit ut hjärtat
så att hennes enda klena tröst är hennes karriär.
Be Charles säga åt dem att komma till torneringen.
Regn i England. Otroligt.
Det skulle bli magiskt.
Trolleri, jonglörer, tornerspel och en riktig elefant.
Som vi skulle äta upp efteråt.
Mat och underhållning. Nu är allt förstört!
Kanske inte.
Vilket fiasko.
Jag misslyckas inte.
Skitsnack! Jane misslyckas hela tiden
men hon vet vad hon måste göra.
Hålla adeln nära, få deras arméer,
klå Mary, rädda riket.
Vad sjutton är det här?
Vi ska bowla!
Jag lovade er en tornering medan vi väntar.
Regn kan inte hejda oss. Är ni med?
En snuffel!
Jag fick en snuffel!
Du kanske undrar vad en snuffel är?
Tudortidens bowlingregler var som de var.
Kom ihåg att de drack vin till frukost.
Snyggt, älskling.
Min tur!
Lord Scrope, låt mig se till dig på min kammare.
Tack, lady Frances.
-Det såg illa ut. -Ligger du med honom?
Varför ignorerar du mig?
Din familj är besudlad.
Försiktigt. Det ser ut att göra ont.
Tack, lady Frances. Du har så lena händer.
Jane inser att diplomati bara är konsten
att få besvärliga typer att prata med varandra.
Archer, Norfolk!
Så ridderliga ni är som låter alla andra spela först.
Ni är ett lag, jag och Dudley andra.
Jag spelar inte med honom.
Hur kan ni samarbeta om ni inte ens kan bowla ihop?
Okej då.
Jag spelar mot honom.
Vi gör det mer intressant.
Om jag vinner behåller vi delningslagarna.
Jag är med på det.
Archer!
Om jag vinner slopas delningslagarna.
Vi kan inte slå vad om rikets framtid.
Jag tycker det är en utmärkt idé.
Det vad så vi delade Bretagne med fransmännen.
Lita på mig.
Katherine.
Jag ber om ursäkt.
Det där brevet var så fånigt...
-Nej då. -...och jag är ledsen för...
"Varje hjärta sjunger en ofullständig melodi
"tills ett annat hjärta besvarar sången."
Så vackert sagt.
Det är Platon.
Visste jag väl.
Du ljuger.
Ja, det gör jag.
Märks det att jag aldrig uppvaktat någon förut?
Jag har aldrig blivit uppvaktad.
Var inte du gift?
Jo, i 16,5 timmar.
Jag är nog den enda änkan som aldrig blivit kysst.
Det får vi göra något åt.
Förlåt, det var hemskt framfusigt...
Vad i hela friden pågår?
Jag hade något i munnen... ögat.
Vi lyckades få ut det.
-Stick! -Okej.
Om du vill ha en affär stöttar jag dig.
Jag har haft många själv.
Men du kan inte göra det
med någon vars far vill döda oss alla.
Va?
Det där är William Seymour.
Lord Seymours son.
Omöjligt! Han är Norfolks adjutant.
Nej, hans skyddsling.
Adelssöner placeras alltid i fosterfamilj
vilket du vetat om din far levt.
Eller om du haft en bror.
Eller om jag varit det minsta intresserad av hur män lever.
Han nämnde inte det.
Han utnyttjar säkert dig för att komma åt Jane.
Ni får inte träffas igen, begrips?
Jag förbjuder det.
Ja, mor.
Här har vi det, vänner.
Rikets framtid hänger på
en bowlingmatch mellan två män.
Så genomtänkt.
Ja!
Snyggt.
Hur kan du spela så bra?
Har spelat sen barnsben.
Omöjligt.
Kung Henrik förbjöd spelet för ofrälset.
Min far är baron Hunsdon.
Vad?
Är du Baz pojke?
Han är Baz son!
Så du är adelsman?
Jag hörde att hans son dött.
Bara påhitt.
Jag skickades till Frankrike för att leva i säkerhet.
Jag kunde ha stannat där men England är mitt hem.
Du sa att du kände en etian. Det är hundra, jag lovar.
Vi är överallt.
Veritianerna måste acceptera att vi är här för att stanna.
Spelet är över.
Kägelflurk!
Jag åberopar skruff.
Ett kast var?
Som avgör matchen? Kan han göra så?
Tyvärr kan han det.
Ja!
Sjutton också.
Bra kast.
Svårt att slå.
Ja!
Ers Majestät, jag vill ha revansch.
Odjuret har använt sina djurkrafter.
Nej. Norfolk, du har förlorat.
Vi samlas den här tiden imorgon i stora salen
för att officiellt avskaffa delningslagarna.
Gudars skymning.
Kära nån.
Borde vi inte tillkalla dr Butts?
Han fick sparken.
Varför? Jag gillade honom.
Så Guildford lämnade dig.
Palatset, menar jag.
Han sa inte ens hejdå.
Grejen med oss Dudleys är
att vi menar väl.
Men vi gör korkade grejer ibland.
Sanningen är att vi hade ett stort gräl
och jag gick för långt.
Det är liksom...
Ibland kan jag inte hejda mig.
Jag borde ha varit snällare.
Han är galen i dig. Men han har ett kall.
Borde inte kallelser vara ädla?
Om han försöker förlåta sig själv för...
Fasiken.
Förlåta sig själv för vad?
Vad jag babblar.
Pappa sa att en gång när jag var liten
åt jag en konstig svamp jag hittade,
och sen kunde jag lukta färger i flera veckor.
-Trodde jag hade fyra skinkor... -Snälla du.
När han kommer tillbaka
kan han svara själv.
Scrope.
Ers Majestät, kan vi prata?
Självklart. Dina soldater.
Vi pratar klart sen.
Jävlar.
Jag tänkte göra det här sen,
men med tanke på det akuta politiska läget
samt att min astrolog påpekat
att stjärnorna står rätt just nu både för oss
och våra barns framtid...
Vad?
Ers Majestät, jag måste fråga
om ni vill gifta er med mig?
Tänk på min armé som en förlovningspresent.
Du kan inte fria till mig. Jag är redan gift.
Knappast.
Jag har hört att Guildford inte kommer tillbaka.
Jaså. Vem har sagt det?
Er mor, så klart.
Låt oss äta, vila lite,
så fortsätter vi imorgon när du är häst.
Får jag rida på dig?
Du skulle inte märka något.
Nej.
Jag fångar en ekorre vi kan grilla.
Om herrskapet vet hur man gör upp eld.
-Klart jag vet. -Bra.
Sätt igång då.
Guildford är så nära att förverkliga sin dröm.
Men problemet med drömmar är inte själva drömmen
utan att tunnelseendet som krävs för att förverkliga dem
förhindrar en att uppskatta livet som det är.
För att vara vid liv är rätt fantastiskt.
Medan det varar.
Hur vågar du!
Oj då. Är du full?
Sa du till idioten Scrope att fria?
Att Guildford aldrig återvänder?
Ja. Vill du veta varför?
Gärna.
En allians med Scrope garanterar vår överlevnad.
Hans far och bröder dog nyligen
så han har nyss ärvt en av rikets största arméer.
Jag vet att han är pantad
men han är lojal och lättmanipulerad.
Du hade ingen rätt.
Medan du planerar dina fånga torneringar
och flirtar med ditt nya husodjur
förbereder Maria för anfall.
Du borde fokusera på det.
Istället slösar du tid på att försöka rädda etianer
och sörja mannen som lämnat dig för att hitta en kur.
Jag har inte sagt det.
Dudley berättade.
Nej.
Han skäms för mycket.
Jag känner dig.
Vad har du gjort
med Guildford?
Snälla, berätta.
Du borde tacka mig.
Han är borta och det är bäst så.
Släpp loss mig!
Hej, pållen.
Din vidrige jävel.
Jaså, är jag vidrig?
Vänta tills du möter besthandlaren.
Vad fan är en besthandlare?
-Hjälp mig! -Skrik allt du vill.
-Någon! -Ingen hör dig.
Ers Majestät? Vad gör ni?
-Guildford är i fara. -Vad?
Jag måste hitta honom. Det är mitt fel.
-Inget av det här är ert fel. -Vad menar du?
Etianer dödade hans mor framför ögonen på honom.
Han kan inte ändra det
men han kan hitta en kur.
Låt mig åka. Jag hittar honom
och tar med honom hem.
Snälla, släpp mig.
Varför skulle jag? Ge mig ett skäl.
Jane.
Jane är skälet.
Din fru?
Äkta kärlek.
Okej.
Vi gör upp en plan.
Jag tar dig till palatset för att träffa drottningen
och sen
slår jag dig i huvudet igen
och släpar dig tillbaka hit.
Lyssna på mig!
Du får inget för mig
om du inte tar av den här jävla grejen.
Solen stiger snart,
jag kommer förvandlas och bryta nacken.
Sen dör jag.
Då blir du botad.
Oroa dig inte.
Besthandlaren är snart här.
Hon är aldrig sen.
En drink.
Låt mig åtminstone få en sista drink.
Okej då.
Snälla.
Ge mig den jävla nyckeln!
Besthandlaren har den enda reservnyckeln.
Kukhuvud.
Spring!
Solen går upp!
Hjälp, snälla!
Vad i hela friden?
Snälla hjälp.
Jag...
Jag är etian.
Om den inte tas loss innan soluppgången dör jag.
Snälla hjälp.
Etian?
Res dig.
Kom hit.
Tack.
För allra första gången
ser Guildford fram emot soluppgången,
att förvandlas
och återvända till slottet.
Återvända till Jane.
De har åkt.
-Vad? -Norfolk och Scrope har stuckit.
De har lagt benen på ryggen, så att säga.
-Du kan glömma deras arméer. -Har de åkt?
Maria har setts på London Road med 10 000 män.
Vi har inga allierade kvar!
Jo, det har vi.
Hur många trupper kan du samla?
-Vad är det? -Adeln har stuckit.
Maria kommer med sin armé. Vi måste slåss.
Jag tänker inte låta etianerna slaktas.
Jag trodde du kom hit för att åstadkomma förändring.
Jag kom för att min far var döende och
för att jag hoppades på förändring
men jag är less på att kämpa i motvind.
Men jag kämpar med dig.
Jag önskar det räckte
men vi har andra planer.
Varför stannade du när jag bad dig?
Jag vet inte.
Kanske dumt av mig.
Folket kommer stötta mig.
Det tvivlar jag på.
Vart ska du?
Såg du mig inte? Stanley!
Ignorerade dig.
Jag ignorerar dig.
Varför?
Jag vet vad du gjort.
Jag hörde dig. Du skickade min bror i en dödsfälla.
Du är en mördare.
Om du vill klandra någon så klandra dig själv.
Du berättade vad han var.
Du lät kuken gå före din bror.
Du fattar.
Åker du? Vad har de sagt?
Stanley, kom tillbaka!
Tillkalla kungsvagnen omedelbart!
Trots allt tror Jane att godhet vinner över trångsynthet,
hopp vinner över rädsla,
och att folk gör det rätta bara de får chansen.
Delningslagarna är avskaffade.
Vad tror du?
Vi måste fly. Det är över.
-Snälla du. -Nej.
De kommer döda dig annars.
Kolla!
De stöttar oss.
Allt är bra. Norfolk är här.
Jane.
Har du återvänt med din armé?
Du gick för långt.
Grip henne. Grip allihop.
Till vagnen, kom!
Låt henne vara. Släpp mig!
Jane Grey är helt körd.
Undertexter: Maja Fjällström
Kreativ ledare Monika Andersson