Mary, la traïdora, ha fugit.
Que cadascú de vosaltres em porti 10.000 homes.
Llarga vida a la reina Mary!
Una assassina…
Jane, estem en crisi.
Sense soldats no hi ha xerinola.
He decidit organitzar un torneig.
-Si guanyo, les Lleis es queden. -Sí!
Ho accepto.
Norfolk, heu perdut.
Em vas preguntar sobre el primer cop.
Va ser el dia que van matar ma mare.
Em sap greu.
No hi ha cura.
Confiava en tu.
S'ha de perdonar per…
Per què s'ha de perdonar?
Quan torni, l'hi preguntes.
Canviaré i moriré.
I estaràs curat.
-No és culpa vostra. -Què vols dir?
Els etians van matar sa mare davant seu.
Han marxat. En Norfolk i l'Scrope s'han fugat.
Han vist la Mary amb 10.000 homes.
Si no marxes ara, moriràs.
Us heu passat de la ratlla.
-Agafeu-los tots. -Deixeu-me anar.
La Jane Grey està ben fotuda.
Has perdut.
LA LADY JANE
Tothom dempeus per rebre sa majestat, la reina Mary.
Súbdits estimats.
Soc, com de ben segur sabeu,
la vostra reina.
L'hereva legítima de la corona del reialme d'Anglaterra,
la vostra Regina Gloriana.
Déu salvi la reina!
Armeu-vos de valor,
oposeu resistència als enemics i no els tingueu por.
Us asseguro que a mi no em fan gens de por.
Però, abans de res,
la traïció té conseqüències.
Començarem per la Jane Grey.
Cal separar-li el cap del cos.
Fins que sigui morta, ben morta.
I, així, la nostra protagonista se'n va cap a l'arrest domiciliari
a esperar el seu horrible destí.
A la Jane, li volta el cap.
Però almenys, i de moment, encara el té a lloc.
No us preocupeu.
Com deia la Juliana de Norwich:
"Tot anirà bé, tot anirà bé
"i bé anirà el que vagi bé."
Què cony vol dir això?
No ho sé.
El cert és que la Jane tampoc no ho sap.
Se'n sap res, del meu marit?
Mes germanes?
I ma mare?
Per primer cop a la vida,
la Jane no té cap pla.
Germana.
Prou de somicar.
Fa temps que fas cara de pomes agres.
Estic molt contenta.
Estic disposada a deixar el passat enrere perquè…
he guanyat.
I som germanes.
Però no oblidis mai que soc la teva reina.
O et tornaré a fotre fora.
Em quedaré amb el teu cap també.
Encara no està tot perdut.
No és dolenta,
només és… insegura.
Mai no ha tingut amics,
la van desterrar a Gal·les després del divorci
i fa pudor.
Parlem amb la Bess.
Au, va, he menjat cremes menys toves.
Deixeu que us expliqui una història.
Mons pares es van casar sense tenir l'aprovació del rei Henry.
I es va posar furiós.
Tothom pensava que els deixarien sense cap,
però els va perdonar.
Es van fer rics i poderosos i em van tenir.
És només un exemple de molts que n'hi ha.
Sabeu per què?
Perquè sempre hi ha una sortida si saps com jugar.
I la meva segona millor habilitat és fer estratègies.
Quina és la primera, mama?
Les fel·lacions.
Mireu qui hi ha: l'antic rei, a punt de fer una entrada triomfal.
Descanseu, bona gent.
Vull una audiència amb ma germana.
La teva què?
No sabeu qui soc?
Soc el vostre rei, l'Edward.
Fot el camp.
A veure, soc el rei.
És mort.
Escolteu, caparruts dels collons.
La Mary em va enverinar,
em va robar el tron i ara vol matar ma cosina.
Ho he d'evitar.
-Traïció? -Una traïció enorme.
Seymour?
Seymour! Seymour!
No li feu cas.
No hi és tot.
L'altre dia es creia l'emperador dels romans.
Pensa un mica. Si et veu, et matarà.
Mataran la Jane.
Fem una cervesa.
Fes-me cas, t'anirà bé.
-Kitty. -Hem de fer via.
Els pits de la Fanny ens donen 45 segons.
Sabem res de la meva família?
Són a palau i tenen prohibit marxar.
Si provo de fugir, les matarà.
I el meu marit?
Ningú no sap on és.
Què us faran, Lady Jane?
La gent diu que…
No tinguis por.
No veus que encara tinc el cap?
Penso conservar-lo.
No, no, no.
Majestat, us ho suplico.
És la vostra cosina.
Penso en el vostre estimat pare i la meva dolça mare.
Ens deuen mirar des del cel
amb llàgrimes als ulls, horroritzats per la desvinculació familiar.
-No… -Mutis!
Segur que ho podem solucionar. Pel seu bé.
Tinc una fortuna considerable per la viudetat de la meva filla…
Executarem la Jane.
I no hi pots fer res.
Això t'animarà.
La teva filla Margaret serà dama de companyia.
-Per què? -Una recompensa.
Recompensa per què?
No ho sap.
Pensàvem que la Frances Grey ho sabia tot.
La teva petita Margaret em va dir que la Jane ens volia capturar.
Va ser la Margaret?
Així vam poder fugir.
Si no fos per ella, jo seria a la Torre
i la Jane seria al tron.
Margaret, desgraciada! Vas ajudar la Mary a fugir!
Com? No és cert.
Sí que és cert.
Digue-m'ho tot.
Va ser un accident. Estava enfadada.
No li volia dir res important.
Les excuses no canvien res.
Mare, prou!
Obre els ulls, Katherine.
Va matar el teu pobre marit.
Des que va néixer,
la Margaret ha estat una nena salvatge, impia i infame.
Fot el camp.
-Margaret! -Deixa'm tranquil·la!
Això és el que passa amb les criatures:
es parlen a si mateixes com tu els parles.
I normalment et creus la veu que sents al teu cap.
El papa sempre deia que no t'has de fiar d'una dona lletja.
Oi que és divertit?
Norfolk! Quasi no heu tocat l'estruç.
Un brindis…
…per la mort de la Jane Grey.
Majestat.
No podeu executar la Jane Grey.
Puc fer el que em surti del cony.
De part de qui esteu?
Voleu que us acusin de giracamises?
No.
Però, si executeu la Jane sense seguir un procés,
poden sorgir revoltes i s'estendrà el caos.
Els camperols deixaran de pagar. Un fotut malson.
Revoltes, per què?
Potser perquè al poble anglès no li agrada la idea
que la seva monarca triada per Déu sigui una tirana sanguinària
que executa els seus enemics per caprici.
Som en un país civilitzat, hem de fer un judici.
És un tema de decòrum.
I les seves idees sobre les bèsties s'han popularitzat bastant.
El públic és molt influenciable.
Em sap greu dir-ho, però té raó.
Fins i tot el noi aquell, el músic.
-L'Smeaton. -Smeaton.
Ell va anar a judici.
No sé per què us hauria de fer cas.
Busqueu hora per a l'execució i calleu!
El vostre pare descobrí que la seva mare era un animalet
i de poc la mata ell mateix.
Per sort, en Cromwell digué que no podia carregar-se les esposes.
Havien de tenir un judici públic
on acusar-les de tota mena de depravacions.
Tot mentida, és clar. Tanmateix, suposà la seva fi.
-L'Anna Bolena va quedar en ridícul. -Exactament.
És tan fàcil quan és una dona.
Crec que us agradaria fer-ho a la Jane.
Està bé.
Un judici públic.
Un judici no.
Perdoneu-li la vida.
Serà història d'aquí un mes.
Si no, ell té raó.
La Jane té seguidors.
Doncs que els seus seguidors cremin amb els etians.
Els escombraré de la terra.
Tu sí que has de ser castigada!
No us quedeu palplantats! Mateu aquesta cosa!
Margaret, corre!
Mateu-la ja!
Seguiu-la! Atrapeu-la, imbècils!
Traïdora!
Ja no som germanes.
Si no necessités que el món ens vegi unides,
et mataria jo mateixa.
Tanqueu-la!
Per aquí.
Quan el teu fill és un cavall etià i no ho sap ningú,
has de tenir un pla per a emergències.
Com una casa segura.
Ni un servent?
Saps què vol dir "amagatall"?
Un moment.
És la Mary!
Què dius? Soc jo!
En Guildford!
Déu meu, et donàvem per mort.
Que bonic, papa. Gràcies.
Hem de parlar.
Ni pensaments.
-Per què? -Això, per què?
Mort assegurada?
És una bona raó.
Salvaré la Jane.
Ah, sí, Guildford?
I digue'm, quin és el pla?
Una arriscada fuga amb lluita d'espases?
Entraràs amb els estocs alçats fent un esforç heroic
contra 10.000 soldats i tots els guàrdies del regne.
Vius en un món de fantasia i no suporto la fantasia.
No deixaré que matin la Jane.
No hi podem fer res.
Decapitaran la Jane per traïció.
I, si els homes de la Mary ens veuen, ens passarà el mateix a nosaltres.
Doncs ho faré sol.
No faràs res.
Quan tenia sis anys, van decapitar mon pare davant meu.
No tindràs el mateix destí.
Està en perill per culpa teva. Vas conspirar perquè arribés al tron.
Tens l'obligació d'ajudar.
L'única obligació que tinc, com sempre, és protegir-te.
Protegir-me?
Siguem sincers: t'estàs protegint a tu mateix.
Guildford, tots dos sabem que no vols que sigui sincer.
Guildford…
La Jane està empipada.
Se sent impotent i fora de control.
I no ho suporta.
De la vostra reina.
Molt amable, un vestit espantós.
Per al judici de demà.
Tindré un judici?
Per fi, un problema que la Jane pot intentar resoldre.
I, si aconsegueix resoldre el problema,
potser es podrà salvar.
El més probable és que no pugui, però no se sap mai.
És el primer cop que entro en una taverna.
Ho faré suau.
Sempre havia volgut venir,
però tenia temes reials.
És clar, majestat.
Bon vespre. Dues pintes.
Però qui tenim aquí? Pensava que t'havien atrapat.
Encara no.
Perdoneu.
Tim, estàs begut. Marxa cap a casa.
Que fotis el camp.
Som a una cerveseria etiana?
Un establiment de begudes per a clientela metamòrfica.
Però no és possible, estan prohibides.
No pots prohibir la gent.
Per molt que ho intentis.
Fitz, per què hem vingut?
Hi ha un paio que et pot fer entrar a palau.
A veure.
Brindo per això.
La cervesa dels plebeus és molt millor que la reial.
Què? És veritat.
No he conegut mai ningú com tu.
M'agrada.
Dediquem una estona a apreciar
la gesta digna d'admiració d'en Lord Guildford Dudley.
I mentre ho fem,
dediquem una estona a contemplar els seus bessons i glutis.
Jane. Jane, desperta't.
Guildford?
Ets aquí.
Ets viu.
Em vas abandonar.
-Malparit. -Tens raó, vaig ser imbècil.
Em sap greu.
-Et feia mort. -Ha anat de poc.
-És culpa de ma mare. -Com sempre.
Em perdones?
Besa'm.
Jane, hem de marxar ara.
He comptat 12 guàrdies, però si agafem el camí…
No puc marxar.
Matarà la meva família.
Em quedo.
No et penso deixar.
No pots escollir.
Si et quedes, sabran què ets i la Mary et matarà.
No puc.
Jane…
Si us plau.
Què?
Sé què li va passar a ta mare.
Et volia dir… que em sap greu.
Va ser culpa meva.
De cap manera.
Tornava amb els meus pares de la cort
i ens va atacar una banda d'etians.
No havia vist mai un etià i tenia por.
Vaig canviar per primer cop.
No recordo què va passar.
Em vaig desmaiar i, en despertar-me,
el pare digué que els lladres l'havien mort.
Primer, el vaig creure.
Però somiava que ho havia fet jo.
Que l'havia matada en canviar.
Em preguntava si era veritat.
Mai no he pogut controlar el canvi.
No és racional,
però ho vaig sentir com una maledicció.
Un càstig digne dels grecs.
No t'ho mereixes.
Tu no la vas matar.
Mon pare ni ho confirma ni ho desmenteix.
I l'hi agraeixo.
Em tranquil·litza,
perquè també soc covard.
Mira'm, mira'm.
Un covard aniria a una mort segura per rescatar-me?
Tant de bo em deixessis.
No està tot perdut.
Tinc un judici.
Jane, serà una farsa.
És una oportunitat.
M'he preparat.
Encara que no em declarin innocent,
tu sobreviuràs.
I la meva família també.
Pensaré en això si…
Pensaré en tu.
Jane…
T'es…
Un moment.
Lady Jane.
Què feu?
Avui hi ha una superlluna preciosa. Mira!
M'encanta la lluna.
És lluna de sang?
No la veig des que era un vailet.
Quina llàstima.
Aneu a dormir, milady.
Ara mateix.
En tinc just per a dos més.
És una moneda romana?
Ma germana Alice la va trobar al fang.
Són Ròmul i Rem.
Li va agradar perquè som bessons.
On és ta germana ara?
És complicat.
Explica-m'ho.
El nostre home.
Charles?
Majestat.
Sou viu.
Ell em va rescatar. Com estàs?
Sobresaltat, però bé.
Charles, com pot ser que siguis etià?
Igual que els altres que ho són.
És cosa meva i de ningú més.
Només soc un home que intenta guanyar-se la vida.
Com sabies que era un…?
Et vaig veure a palau i aquí. No cal ser un geni.
Charles, necessitem ajuda.
Volem salvar la Jane.
M'heu fet cridar, majestat?
Sí, Lady Frances.
T'he reservat una feina molt especial:
seràs la meva assistent d'escusat.
Voleu que…?
Que parlis amb ella durant l'evacuació matutina.
Que n'avaluïs els resultats,
que em netegis… doncs això, el culet.
Per què no somrius, mama? És tot un honor.
Gràcies, majestat.
Moltes gràcies.
Idea de la Margaret.
Li vaig preguntar si et castigàvem.
I va dir que millor seria donar-te una feina.
Ja.
Stan? Stan, on vas?
A Londres.
Has begut?
Sí, una mica. Lluitaré…
Lluitaré amb en Guildford
i salvarem la dona que estima.
Era un bordeus dels bons?
Mai no he estat bon germà.
Mai he estat bo en res.
Ximpleries, Stan, ets molt… adequat.
Llavors, digues.
I si jo fos etià?
M'hauries enviat fora o pitjor?
Ell era el teu favorit
i, així i tot, el tractaves com un gra al cul.
Prou.
Tots dos sou fills meus.
I per què no l'ajudes?
Stan Dudley, atura't ara mateix.
Ai, mareta!
-Parlem-ne tranquil·lament. -No!
Per què?
Digue-m'ho, per què?
-O ens perds a tots dos. -No puc!
-Perquè tens por. -Sí.
Jo també.
Quan en Guildford i jo érem petits,
sempre dèiem que els Dudley no es rendeixen.
Els Dudley no es rendeixen.
És curiós
això de tornar al teu antic lloc de feina.
Penses en els reptes que vas afrontar,
els jocs als quals vas jugar,
els col·legues amb qui reies i remugaves…
I, òbviament, en la tirana assassina que t'ha pres el lloc
i que ara et vol matar.
Aparteu-vos! Deixeu passar l'acusada!
Sa majestat, la reina Mary.
Majestat.
Què cony fas somrient?
No acabareu amb mi.
Ja ho veurem.
I en Seymour?
Endavant.
Som aquí per dur a terme el judici
de la usurpadora Jane Grey,
qui va robar la corona a la seva hereva legítima
en una acció contra natura.
En cas que sigui provat aquest acte d'alta traïció,
només hi ha un càstig possible:
la mort.
Saber de què t'acusen i el possible càstig és una cosa.
Sentir-ho dir en veu alta n'és una altra.
Teniu, majestat.
Funcionarà, oi?
Entro, trobo la Jane, agafo el Consell per sorpresa,
tothom s'inclina i m'aclama. Regne salvat.
Per què no canvies?
Estàs en bones mans. Jo destorbaria.
Però què dius?
Jo no vinc.
T'he ofès?
No, no em vull jugar el coll per una mossa que ni conec.
Està bé.
Adeu.
A més, amb les seves falses invencions,
confederacions i complots,
la Jane Grey va conspirar per privar la seva líder suprema
del seu estatus i títol reial,
del seu règim i poder del regne d'Anglaterra,
amb l'objectiu últim de destruir la reina Mary.
Aquí en tenim la prova.
Un document que ordena la fi de les Lleis Divisòries.
Ella, traïdora hipòcrita,
va signar el document
com a "Jane, la reina".
Segons la meva recomanació,
cal condemnar-la com és degut:
arrossegar-la per la ciutat de Londres fins a la forca de Tyburn i penjar-la.
I s'ha de deixar que el cos es podreixi a terra.
A més de treure-li els òrgans interns per l'estómac cap a fora
i tallar-li el coll.
Després es pot dividir el cos en quarts
i el cap i els quarts s'han de posar
on la reina consideri que s'han de posar.
Vull dir una cosa.
Sobre les falses invencions.
No.
Continua.
Al seu testament,
el rei Edward em va nomenar reina i hereva al tron.
No hi ha discussió en això.
No són invencions.
Jo no en sabia res
i no era la meva voluntat, però era cert.
La llei m'obligava, com ens obliga a tots,
a seguir les ordres del rei.
Té el dret diví de nomenar el seu successor.
I l'Edward em nomenà a mi.
Tots i cadascun de vosaltres us vau inclinar i em vau dir reina.
Si jo soc una traïdora, vosaltres també.
Heu de recordar que el testament havia desaparegut.
I el testament que la nomenava era una falsificació.
Mentida.
El testament era autèntic. Ho vaig veure jo mateixa.
Seu, princesa Elizabeth.
No penso seure.
No penso callar.
L'Edward va nomenar la Jane hereva al tron.
Ho juro per la meva vida i pel nom del meu pare.
Bess.
Lords, quan us retireu a decidir el destí de la Jane,
considereu què hauríeu fet en el seu lloc.
¿Ignorar els desitjos del vostre estimat rei i cosí,
o acceptar diligentment les ordres donades amb gràcia i dignitat?
T'he dit que callis, Elizabeth!
La princesa Elizabeth diu la veritat. Soc innocent.
La Jane va ser lleial i virtuosa.
Norfolk? Norfolk!
Calleu! No permetré tals insolències a la meva cort.
Traieu la Jane d'aquí abans no la mati ella mateixa.
No seria gens bo.
Sí, senyor.
Cosina.
Jane.
Edward. Edward, ets viu?
M'alegro molt de veure't!
T'he trobat tant a faltar.
Què t'ha passat?
Com gosa?
Majestat…
Calleu!
Majestat,
hem de tornar a tancar la Jane.
En algun lloc lúgubre, cap al nord…
Prefereixo morir que deixar-la amb vida.
Seymour, on coi t'havies ficat?
Tothom fora.
Vós també, Norfolk.
Estimada, ho puc arreglar.
Això ja ho vas dir.
Tinc informació nova que ho canviarà tot.
Quina és?
Abans de complir els teus desitjos, has de complir els meus.
-Està bé, ens casarem. -Quan?
Quan la Jane sigui morta i el regne, llest.
Digue'm el coi d'informació.
Jane, escolta'm i no discuteixis.
He vingut a salvar-te.
Marxaré amb els guàrdies,
em presentaré davant la cort i em readmetran.
No ho faran.
Edward, tothom creu que ets mort.
La Mary et matarà sense impediments.
-Però et mataran. -No.
No, pressionaran la Mary perquè em tingui clemència.
Em desterrarà.
És arriscat.
És la meva decisió.
Tu em vas nomenar reina.
Com a reina teva,
t'ordeno que em deixis tornar per sentir el meu destí.
Molt bé, majestat.
Vols reclamar el tron?
Fes-ho bé, amb poder.
He de reunir un exèrcit.
Unir forces amb Escòcia o França i deposar la Mary.
Exacte.
Podem canviar el país plegats.
Prou Lleis.
Prou divisió.
-T'estimo. -Jo també.
Amaga't.
Deixeu pas! Ve en Lord Norfolk amb el veredicte.
A la qüestió de si la Lady Jane Grey
va acceptar falsament i a traïció la corona d'Anglaterra
i es va autoreconèixer reina,
i, en conseqüència, va perpetrar alta traïció,
la declarem…
innocent.
Sí, senyors, innocent.
Estem reescrivint la història.
Has tornat.
T'ho vull explicar.
Endavant.
Sempre m'he preocupat només per mi
i per ma germana.
Edward, espera.
La té en Seymour.
Com?
És al seu zoo.
És una presó secreta on tanca els etians.
És un sàdic.
Malparit malvat.
No sé ni si és viva.
Era fora de palau, a la lladronera,
el dia que et van agafar.
No es veu cada dia un rei sortint per la finestra,
i et vaig seguir.
Creia que en Seymour et canviaria a tu per ella.
El vam veure al pont llevadís,
m'hauries pogut trair.
No vaig poder.
A tu, no.
Ara ja ho saps tot, em pots odiar si vols.
Pot semblar que, en un judici,
la declaració d'innocència és el millor que et pot passar.
Et treuen els grillons i estàs llesta
per celebrar la teva llibertat
amb un tros de pastís de llimona i una copeta de xerès.
Atureu-vos!
Tant de bo fos tan senzill.
Deixeu passar el presoner.
Rupert. Rupert?
Què fas?
És el mosso d'en Guildford Dudley.
Parla, bon home.
Repeteix la història.
-En Guildford… -Més fort.
En Guildford Dudley és…
etià.
Que sigui innocent per traïció no té gens d'importància.
La Lady Jane Grey es va casar amb un etià sabent què era.
Va donar refugi a la bèstia en secret violant clarament les Lleis Divisòries.
L'únic càstig possible per aquest crim és…
la mort.
Em sap greu, milady.
Mentida fastigosa!
Jane, digue'ls-ho.
En Guildford no és etià!
-Jane, si us plau, parla. -Que entri.
No.
Esperem.
No, si us plau, Mary, no.
Vam capturar aquesta cosa anit davant de casa teva.
Primer, no sabíem què teníem entre mans.
-En Rupert ens va ajudar. -Perquè no li fessin mal.
Esteu tots malament del cap. Això és un cavall.
Espereu.
Deixeu-lo anar.
Si us plau, deixeu-lo anar.
-Esperem. -No.
I…
ara.
És un etià!
Jane, em sap greu.
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra