Zrádkyně Marie se dala na útěk.
VIDĚLI JSTE
Každý vyšlete 10 000 mužů prohledávat království.
Ať žije královna Marie!
Atentát!
Jano, máme tu krizi.
Bez vojáků, beznaděj.
Rozhodla jsem se uspořádat turnaj.
-Když zvítězím, zákony segregace zůstanou. -Ano!
Přijímám.
Prohrál jste, Norfolku.
Ptala ses na moji první proměnu.
Stalo se to v den, kdy mi zavraždili matku.
To je mi moc líto.
Lék neexistuje.
Věřil jsem ti.
Snaží se sám sobě odpustit.
Odpustit si? Za co?
Až se vrátí, zeptáte se ho sama.
Proměním se a zemřu.
A to bude tvůj lék.
-Vy za to nemůžete. -Jak to že ne?
Edianové mu zabili matku, přímo před očima.
Jsou pryč! Norfolk a Scrope vzali kramle.
Marie byla spatřena s 10 000 muži.
Jestli hned neutečeš, zemřeš.
Zašla jste příliš daleko.
-Chopte se jich. -Ne, nechte mě!
Jana Greyová je vážně v řiti.
Prohrálas.
MÁ LADY JANA
Povstaňte, přichází Její Veličenstvo královna Marie.
Drazí poddaní,
já, jak je vám dobře známo,
jsem vaší královnou
a skutečnou právoplatnou dědičkou anglické koruny.
Vaše regina gloriana.
Ať žije královna!
Seberte odvahu,
postavte se čelem nepřátelům a nic se jich nebojte.
Ujišťuji vás, že mně strach nenaženou.
Ale jedno po druhém.
Zrádci musí nést následky.
A začneme s Janou Greyovou.
Uspořádáme popravu
a bude připravena o hlavu.
A tak nám naši hrdinku dopadli a poslali do domácího vězení,
kde má očekávat svůj tragický konec.
Hlava se jí točí.
Ale prozatím jí alespoň drží na krku.
Nezoufejte.
Vzpomeňte si na slova Juliany z Norwiche.
„Vše bude dobré, vše bude dobré
a vše možné bude dobré.“
Co maj ty kecy znamenat?
Nevím.
Popravdě to neví ani Jana.
Máte zprávy o mém muži?
O sestrách?
Ani o matce?
Jana poprvé v životě
nemá žádný plán.
Sestro.
Přestaň fňukat.
Tváříš se kysele, co jsme vyjeli z Kenninghallu.
Jsem nesmírně šťastná.
Jsem ochotná nechat všechno plavat. Přece jen...
Vyhrála jsem.
A jsme sestry.
Ale pamatuj, že jsem tvá královna.
Příště už tě nepošlu pryč.
Dám tě setnout stejně jako Janu.
Ještě není vše ztraceno.
Marie není zlá.
Jen není sebejistá.
Nikdy neměla přátele,
po rozvodu ji vykázali do Walesu,
a navíc páchne.
Promluvíme s Bětkou.
Oproti ní měl páteř i ten pudink k včerejší večeři.
Třeba vás uklidní příběh.
Mí rodiče se vzali, aniž by jim král Jindřich dal svolení.
Šílel vzteky.
Všichni říkali, že oba skončí na špalku.
Ale pak jim udělil milost.
Zbohatli, získali moc a měli moji maličkost!
A takových případů byly tisíce.
Víte proč?
Protože kdo v tom umí chodit, ten si východisko najde vždycky.
A já v tom naštěstí chodit umím. Je to má druhá hlavní dovednost.
A ta první, mamko?
Felace.
Pohleďte, vítězoslavný návrat našeho někdejšího krále.
Pohov, dobří muži.
Potřebuji audienci u své sestry Marie.
Sestry?
Copak mě nepoznáváte?
Jsem to já, váš král Eduard.
Jdi si po svejch.
Tak ještě jednou, já jsem král.
Ten je mrtvej.
Tak poslouchejte, vy zatracení špinavci.
Marie mě otrávila.
Ukradla mi trůn a teď chce zabít mou sestřenici.
Musím ji zastavit.
-Velezrada? -Jako vyšitá.
Seymour?
Seymoure! Seymoure!
Nevšímejte si ho.
Je pošahanej.
Nedávno si myslel, že je císař Svaté říše římské.
Uvažuj! Když tě zmerčí, zabije tě.
Chtějí zabít Janu.
Pojď na pivo.
Věř mi, tohle si dáš rád.
-Kitty. -Máme jen chvilku.
Fannyiny kozy ho zabaví ani ne na minutu. Tady.
Nějaké zprávy o matce a sestrách?
Jsou v paláci a nikam je nepustí.
Pokusím-li se o útěk, zabije je.
A co můj muž?
Nikdo ho neviděl.
Co s vámi bude, lady Jano?
Povídá se, že vás...
Neměj strach.
Jak vidíš, hlavu mám pořád na krku.
A taky tam zůstane.
Ne.
Veličenstvo, snažně vás žádám.
Je to vaše sestřenka.
Když pomyslím na vašeho milovaného otce a svou matinku,
určitě nás sledují z nebeských výšin
a roní slzy zděšením nad naší znesvářenou rodinou.
-Já... -Zkraťte to.
Určitě se můžeme nějak dohodnout. Už kvůli nim.
Má dcera má značné věno po svém nedávno zesnulém manželovi...
Jana bude popravena.
A vy s tím nic nenaděláte.
Tohle vás potěší.
Z vaší dcery Markéty udělám jednu ze svých dvorních dam.
-Proč to? -Za odměnu.
Odměnu za co?
Ona to neví.
Mysleli jsme, že mocná Frances Greyová ví vše.
Vaše Markétka mi pověděla, že nás chce Jana zajmout.
To Markéta?
Jak jinak bychom uprchli?
Kdyby nebylo Markéty, byla bych v Toweru já
a Jana by byla pořád na trůnu.
Markéto, ty harante! Pomohla jsi Marii uprchnout!
Co? Nepomohla.
Ale ano.
Ven s tím.
Bylo to omylem. Měla jsem zlost.
Nechtěla jsem mu říct nic důležitého.
Výmluvy jsou ti teď k ničemu.
Matko, přestaň!
Prober se, Kateřino.
Vzpomeň si, co udělala tvému choti.
Od samého narození
byla Markéta divoké, hříšné, zkažené dítě.
Kliď se mi z očí!
-Markéto! -Dej mi pokoj!
S dětmi to máte tak.
Jak k nim mluvíte vy, tak budou i ony mluvit k sobě.
A vnitřní hlas bývá přesvědčivý.
Proto táta vždycky říkával: „Nikdy nevěř šeredným ženám.“
Zábavné, že?
Norfolku! Toho vařeného pštrosa jste se sotva dotkl.
Přípitek
na smrt Jany Greyové.
Vaše Veličenstvo.
Janu Greyovou nemůžete popravit.
Já můžu všecko, co se mi zlíbí.
Norfolku, na čí straně jste?
Jeden by vás bezmála měl za prospěcháře.
Ne.
Ovšem když Janu Greyovou popravíte bez náležitého řízení,
podnítíte tím chaos a pouliční bouře.
Sedláci přestanou platit daně. Je to neskutečná otrava.
Proč by se lid bouřil?
Možná proto, že Angličanům se nelíbí představa,
že jejich panovnice z Boží milosti je krvežíznivá tyranka,
která popravuje nepřátele, jak si zamane.
V naší civilizované zemi konáme soud.
Je to otázka slušnosti.
Navíc některé Janiny názory na bestie
si získávají příznivce.
Veřejnost je snadno ovlivnitelná.
Ač to nerad uznávám, má pravdu.
Přece i tomu... Jak se jmenoval? Ten muzikant.
-Smeaton. -Smeaton.
I ten stanul před soudem.
Proč bych vás psy měla poslouchat?
Zařiďte popravu a buďte zticha!
Vzpomínáte si, jak váš táta zjistil, že Bětčina matka je bestie?
Div ji sám nezabil.
Naštěstí Cromwell řekl: „Ne,
nemůžete si jen tak vraždit manželky.
Ledaže byste ji před veřejným soudem
obvinil z všelijakých nestoudností.“
Byly to samozřejmě samé lži, ale i tak ji to zničilo.
-Anna Boleynová byla terčem posměchu. -Přesně.
S ženskou je to snadné.
Mohlo by se vám líbit udělat totéž Janě.
Fajn.
Veřejný soud.
Žádný soud.
Udělte jí milost a vykažte ji.
Do měsíce se na ni i její snahy zapomene.
Norfolk má jinak pravdu.
Jana má příznivce.
Pak budou upáleni i se svými milovanými Ediany.
Tuto zemi jich dočista zbavím.
To ty si zasloužíš ztrestat!
Co tam stojíte? Zabijte to!
-Za ním! -Uteč!
Okamžitě to zabijte!
Za ním! Chyťte to, pitomci!
Zrádkyně!
Ty už nejsi moje sestra.
Kdybychom nemusely vypadat, že při sobě držíme,
zabila bych tě sama.
Zamknout v komnatě!
Pojďte, tudy.
Když někdo tají edianského syna,
zajistí si určité pojistky.
Jako například úkryt.
Ani jediný sluha?
Chápeš, co je to skrýš?
Počkej.
To je Marie!
Co? Jsem to já!
To je Guildford!
Bože, my už tě v duchu pochovali.
Bezva, tati. Fakt díky.
Musíme si promluvit.
Ani náhodou.
-Proč? -Jo, proč?
Jistá smrt?
To je dobrý důvod.
Já Janu zachráním.
Myslíš, Guildforde?
A jak to prosím tě zamýšlíš udělat?
Plánuješ velký dobrodružný únik?
Vtrhneš tam, tasíš rapír a odvážně se postavíš
10 000 vojáků a celé kingslandské stráži?
Žiješ ve světě fantazie a tu já nesnáším.
Nenechám ji zemřít.
Nemůžeme nic dělat.
Popraví ji za velezradu.
A jestli Mariini muži někoho z nás uvidí, dopadneme stejně.
Udělám to tedy sám.
Na to rychle zapomeň.
Když mi bylo šest, popravili mi otce přímo před očima.
Tebe jeho osud nepotká.
To kvůli tobě je Jana v ohrožení.
Intrikami jsi ji dosadil na trůn.
Máš povinnost jí pomoct.
Mou jedinou povinností, jako ostatně vždy, je chránit tebe.
Chránit mě?
Chráníš sám sebe, tati. Buď upřímný.
Guildforde, myslím, že oba víme, že o moji upřímnost nestojíš.
Guildforde.
Jana je otrávená.
Cítí se neschopná a bezmocná.
A to fakt nesnáší.
Od vaší královny.
To je milé. Ohavné šaty.
Na zítřejší soud.
Dopřeje mi soud?
Konečně stojí Jana před problémem, který může řešit.
A když ho vyřeší,
třeba se dokáže sama zachránit.
No, spíš ne, ale kdoví?
V zaplivané krčmě jsem poprvé.
Budu tě šetřit.
Odjakživa jsem chtěl do nějaké jít.
Ale víš, jak to je. Kralování...
No jasně, Vaše Veličenstvo.
Nazdar, dva půllitry.
Fitzy, to mě podrž. Já myslel, že tě dostal správce zoo.
Zatím ne.
Eště, pane...
Time, už máš dost. Jdi domů.
Říkám ti odprejskni.
Tohle je edianská nálevna?
Šenk pro klientelu metamorfózního vyznání.
Ale ty jsou zakázané.
Lidi zakázat nejde.
I kdyby ses sebevíc snažil.
Fitzi, co tu děláme?
Je tu frajer, co by tě moh propašovat do paláce.
Uvidíme.
Na to se napiju.
Plebejské pivo je mnohem lepší než to královské.
Co? Vážně.
Nikoho takovýho jsem ještě nepotkal.
To je dobře.
Oceňme na chvilku
zcela úchvatnou statečnost lorda Guildforda Dudleyho.
A když už jsme u toho,
věnujme také pozornost jeho lýtkům a hýždím.
Jano, probuď se.
Guildforde?
Jsi tady.
Jsi naživu.
Opustils mě.
-Mizero. -Já vím, byl jsem hlupák.
Omlouvám se.
-Já myslela, že jsi mrtvý. -Skoro.
Může za to moje matka.
Jako za vše, že?
Dokážeš mi odpustit?
Ještě mě polib.
Jano, musíme hned pryč, ano?
Napočítal jsem 12 strážných. Když půjdeme sadem...
Ne, nemůžu odejít.
Zabije mou rodinu.
Zůstanu.
Pak zůstanu s tebou.
Nedávám ti na výběr.
Když zůstaneš, zjistí, co jsi zač
a Marie tě zabije. To nedopustím.
Ne.
Jano...
Prosím.
Co je?
Vím, jak to bylo s tvou matkou.
Jen chci říct, že je mi to líto.
Byla to moje vina.
To rozhodně nebyla.
Vracel jsem se s rodiči od dvora
a napadla nás skupina Edianů.
Nikdy dřív jsem Ediana neviděl, bál jsem se,
a tak jsem se poprvé proměnil.
Nepamatuju si to.
Byl jsem mimo, a když jsem se probral,
otec mi řekl, že ji ti lupiči zabili.
Nejdřív jsem mu uvěřil,
ale pak se mi začaly zdát sny, že jsem to byl já.
Že jsem ji zabil při proměně.
Říkal jsem si, jestli je to pravda.
Nikdy jsem svoje proměny neovládal.
Vím, že to nedává smysl,
ale začal jsem si myslet, že je to kletba.
Trest hodný starých Řeků.
To si nezasloužíš.
Určitě jsi ji nezabil.
Otec to nikdy nepotvrdil ani nevyvrátil.
Jsem za to rád.
Je to úleva.
Protože jsem taky zbabělec.
Koukni se na mě. Koukni.
Riskoval by zbabělec jistou smrt, aby mě zachránil?
Kéž bys mě sakra nechala.
Ještě není vše ztraceno.
Bude soud.
Jano, bude to fraška.
Je to šance.
Připravuju se.
I když neprokážu svoji nevinu,
ty můžeš přežít.
Má rodina může přežít.
Na to budu myslet, jestli...
Budu myslet na tebe.
Jano...
Já...
Chviličku!
Lady Jano.
Co tam děláte?
Dnes je nádherný velký úplněk. Podívejte.
Zbožňuji měsíc.
Je to krvavej ouplněk?
Ten jsem viděl ještě jako malý škvrně.
Škoda.
Běžte spát, mylady.
Půjdu.
Mám akorát na... Ještě dvě, prosím!
Není to římská mince?
Moje sestra Alice ji našla v blátě.
Je na ní Romulus a Remus.
Přišlo jí to vtipný, protože jsme dvojčata.
A kde je tvá sestra teď?
To je na dlouho.
Povídej.
Tamhle jde náš člověk.
Karle?
Vaše Veličenstvo.
Jste naživu.
To on mě zachránil. Jak se vede?
Jsem trochu v šoku, ale jinak dobře.
Probůh, jak to, že jsi Edian?
No, to se tak stává.
Do toho nikomu nic není.
Jen si chci počestně vydělat.
Jak jsi věděl, že jsem...
Viděl jsem vás u paláce a pak tady. Nebylo to tak těžký.
Karle, potřebujeme tvou pomoc.
Zachráníme Janu.
Přejete si, Vaše Veličenstvo?
Ano, lady Frances.
Mám pro vás mimořádný úkol.
Budete mojí novou toaletářkou.
Chcete, abych...
Abys s ní mluvila, zatímco se bude ráno vyprazdňovat.
Posoudila výsledky.
Utřela mě, tam dole.
Proč se neusmíváš, mamko? Je to čest.
Děkuji, Veličenstvo.
Jsem velmi vděčná.
Byl to Markétin nápad.
Ptám se, jestli mamku potrestat jako Janu,
a ona že proč raději nedát mamce práci.
Ach tak.
Stane? Stane, kam to jdeš?
Do Londýna.
Jsi opilý?
Ano, trochu. Ale budu bojovat Guild...
Budu bojovat Guildfordovi po boku
a zachráníme jeho milovanou.
Bože, dal sis ten dobrý klaret?
Vždy jsem byl mizerný bratr.
Jsem mizerný ve všem.
Nesmysl, Stane. Jsi dokonalý průměr.
Tak mi řekni jedno.
Co kdybych byl Edian?
Vyhnal bys mě nebo něco horšího?
Guildforda jsi měl radši,
a stejně byl pro tebe jako vřed na zadku naší rodiny.
Dost.
Jsi můj syn. Tak jako on.
Tak proč mu nepomůžeš?
Stane Dudley, zastav se už.
Jéminkote!
Pobavíme se o tom v klidu.
Ne!
Řekni mi proč.
Tady a teď. Proč?
-Nebo přijdeš o nás oba. -Nemůžu!
-Protože se bojíš. -Ano.
Já taky.
Ale víš, s Guildfordem jsme jako malí
měli jedno heslo: „Dudley se nikdy nevzdává.“
Dudley se nikdy nevzdává.
Je to zvláštní pocit,
vracet se na místo svého bývalého zaměstnání.
Vybaví se nám, jaké jsme řešili problémy,
jaké jsme hráli hry,
jak jsme se smáli a jak jsme klevetili s kolegy
a samozřejmě jak nás o práci připravila vražedná tyranka,
která nás teď chce zabít.
Stranou! Jděte z cesty obviněné!
Její Veličenstvo královna Marie.
Vaše Veličenstvo.
Tak ty se usmíváš?
Nikdy mě nezlomíš.
To se uvidí.
Kde je Seymour?
Tak začněte.
Sešli jsme se zde, abychom předsedali soudu
nad uzurpátorkou Janou Greyovou,
která popřela přirozené právo právoplatné dědičky
a zmocnila se královské koruny.
Jestliže se tyto činy velezrady prokážou,
připadá v úvahu jediný trest...
Smrt.
Znát své obvinění a případný trest je jedna věc.
Slyšet to takhle nahlas, to je panečku jiná.
Prosím, Veličenstvo.
Určitě to vyjde.
Půjdu dovnitř, najdu Janu, překvapím radu,
všichni budou jásat a království bude zas v bezpečí.
Proč se nepřevlíkáš?
S Karlem to zvládneš. Jen bych překážel.
Co to povídáš?
Nejdu s tebou.
Udělal jsem něco špatně?
Ne, jen nechci nasazovat krk za ňákou buchtu, kterou ani neznám.
Fajn.
Nazdar.
Kromě toho prostřednictvím falešných výplodů fantazie,
spolčování a intrikování
Jana Greyová plánovala sesadit nejvyšší vůdkyni,
připravit ji o královský titul a právo
a vládu a moc v Anglickém království
s konečným cílem zničit samotnou královnu Marii.
A zde je důkaz.
Listina nařizující zrušení zákonů segregace,
kterou právě ona zrádkyně a pretendentka
podepsala jako
„královna Jana“.
Mým návrhem je,
aby byla řádně odsouzena,
vláčena ulicemi Londýna a na tyburnské šibenici pověšena.
Aby její tělo bylo ponecháno rozkladu na zemi,
její orgány byly břichem vyvrženy,
její hlava useknuta
a poté její tělo rozčtvrceno,
načež její hlava a rozčtvrcené tělo budou uloženy tam,
kam si bude královna přát.
Chtěla bych něco říct
k vaší zmínce falešných výplodů fantazie.
Ne.
Tak prosím.
Král Eduard
ve své závěti jmenoval následnicí trůnu mě.
To je nepopiratelné.
Žádný výplod.
Učinil tak bez mého vědomí
a proti mé vůli, ale přece to byla pravda.
Byla jsem jako každý vázána zákonem
uposlechnout královský příkaz.
Zvolit si svého následníka mohl Eduard právem z Boží milosti
a zvolil si mě.
Všichni, co tu stojíte, jste se mi klaněli a prohlašovali mě za svou královnu.
Mám-li tedy být zrádkyní já, jste zrádci i vy.
Připomínám, že závěť mého drahého bratra se ztratila.
A faktem je, že závěť jmenující Janu byla jasný padělek.
Lži.
Bratrova závěť byla pravá. Na vlastní oči jsem ji viděla.
Sedněte si, princezno Alžběto.
Nesednu.
Nedám se umlčet.
Eduard jmenoval dědičkou trůnu Janu Greyovou.
Přísahám na svůj život a na jméno mého otce.
Bětko.
Vážení lordové, až se odeberete rokovat o Janině osudu, zvažte,
co byste na jejím místě učinili vy.
Nedbali byste přání milovaného krále a bratrance,
nebo byste příkazy poslušně a důstojně přijali?
Řekla jsem, sklapni, Alžběto!
Princezna Alžběta říká pravdu. Jsem nevinná.
Jana byla věrná a dobrotivá.
Norfolku? Norfolku!
Ticho! Takovou drzost nebudu na svém dvoře trpět!
Můžete Janu odvést, než ji Marie zabije holýma rukama?
Byla by to pěkná paseka.
Rozkaz, pane.
Sestřenko.
Jano.
Eduarde. Jsi naživu?
Bože, tak rád tě vidím!
Moc jsi mi chyběl.
Kam ses poděl?
Jak se opovažuje?
Vaše Veličenstvo...
Ticho!
Vaše Veličenstvo,
je načase Janu zase zavřít do domácího vězení.
Na ponurém místě, možná na severu...
Ne, raději zemřu, než ji nechat naživu.
Seymoure. Kde jsi sakra byl?
Všichni ven.
To platí i pro vás, Norfolku.
Má lásko, můžu to napravit.
Tos už jednou říkal.
Zrovna se mi donesly zprávy, kterými se všechno mění.
Jaké?
Než ti dám, po čem toužíš, chci dostat to, po čem toužím já.
-Fajn, vezmeme se. -Kdy?
Až Jana konečně zařve a království bude naše.
Tak to kurva vyklop.
Jano, vyslechni mě a neodmlouvej.
Přišel jsem tě zachránit.
Až se stráže vrátí, půjdu místo tebe,
ukážu se u dvora a znovu usednu na trůn.
Neusedneš.
Všichni tě mají za mrtvého.
Marie tě zabije a nikdo ji nezastaví.
-Ale takhle zabije tebe. -Ne.
Bude muset projevit shovívavost.
Asi půjdu do vyhnanství.
Ne, pořád je to riskantní.
Už jsem se rozhodla.
Jmenoval jsi mě královnou.
A jako tvá královna
ti tedy přikazuji, abys mě pustil vyslechnout si svůj rozsudek.
Nuže dobrá... Vaše Veličenstvo.
Chceš získat trůn nazpět?
Udělej to pořádně, ať při sobě někoho máš.
Shromáždím armádu.
Spojím síly se Skotskem nebo s Francií a Marii sesadím.
Přesně.
Pak budeme moct tuhle zemi změnit společně.
Už žádná segregace.
Žádná segregace.
-Mám tě ráda. -A já tebe.
Běž se schovat.
Všichni stranou! Lord Norfolk pronese rozsudek.
V otázce, zda lady Jana Greyová
falešně a proradně přijala anglickou královskou korunu
a prohlásila se královnou
a zda se tak dopustila velezrady,
byla shledána...
Nevinnou.
Je to tak, nevinná.
Říkal jsem, že přepíšeme dějiny.
Tak ses vrátil.
Chci ti to vysvětlit.
Tak vysvětluj.
Vždycky jsem se staral jen o sebe
a o svou sestru.
Eduarde, počkej. Počkej!
Drží ji Seymour.
Cože?
Je v jeho zoo.
Je to tajný žalář, ve kterém vězní Ediany.
Je sadista.
Ten bastard.
Ani nevím, jestli je naživu.
Tu noc, kdy tě unesli, jsem byl před palácem
u postničky.
To se jen tak nevidí, že někdo chňapne krále v okně.
Tak jsem vás sledoval.
Chtěl jsem tě Seymourovi vydat výměnou za sestru.
Vždyť jsme ho viděli u padacího mostu.
Měls šanci mě podrazit.
Nemohl jsem.
Ne tebe.
Tak už víš všecko a můžeš mě klidně nenávidět.
Jeden by si myslel, že v trestním řízení
je prohlášení neviny ten nejlepší možný výsledek.
Sejmou vám želízka a hurá ven do světa
oslavit svobodu
kouskem citronového koláče a sklenkou sherry.
Zadržte!
Kéž by to bylo tak jednoduché.
Udělejte místo pro vězně.
Ruprt. Ruprte?
Co to děláte?
Podkoní Guildforda Dudleyho.
Mluv.
Zopakuj, cos říkal mně.
-Guildford... -Nahlas!
Guildford Dudley je...
Edian.
Zda se dopustila velezrady, je bezpředmětné.
Lady Jana Greyová se vědomě provdala za Ediana.
Skrývala bestii, čímž jednoznačně porušila zákony segregace.
Za takový zločin náleží jediný trest.
Smrt.
Moc mě to mrzí, mylady.
To je sprostá lež!
Jano, řekni jim to.
Guildford není Edian!
-Prosím, řekni jim to! -Přiveďte ho.
Ne.
Vydržte.
Ne, prosím, Marie, nedělej to.
Tuhle potvoru jsme včera v noci odchytili před vaším domem.
Nejdřív jsme nevěděli, co máme.
Ruprt nám pomohl.
Říkali, že mu ublíží.
Vy jste se snad všichni pomátli! To je kůň.
Vydržte. Počkat.
Nechte ho.
Prosím, nechte ho být.
-Počkat. -Ne.
A...
teď.
Je Edian!
Jano, promiň.
Překlad titulků: Martin Zeidler
Kreativní dohled: Kateřina Hámová