Svikeren Maria har flyktet.
TIDLIGERE
Hver av dere skal gi meg 10 000 menn til søket.
Lenge leve dronning Maria!
En leiemorder...
Jane, det er krise.
Ingen soldater? No bueno.
Jeg vil holde en turnering.
-Om jeg vinner, forblir delingslovene. -Ja!
Godtar vilkårene.
Norfolk, du tapte.
Du spurte om min første forvandling.
Det var samme dag som mor ble drept.
Så leit.
Kuren finnes ikke.
Stolte på deg.
Guildford må tilgi seg selv.
Tilgi seg selv? For hva da?
Når han kommer, spør du ham selv.
Jeg forvandler meg. Og så dør jeg.
Og da er du kurert.
-Det er ikke din feil. -Hva mener du?
Åndere drepte moren hans rett foran ham.
De er borte. Norfolk og Scrope har stukket av.
Maria ble sett med 10 000 menn.
Rømmer du ikke nå, dør du.
Du dro det for langt.
-Ta alle sammen. -Nei. La meg være!
Det går rake veien til helvete for Jane Grey.
Du taper.
Alle reiser seg for Hennes Majestet Dronning Maria.
Kjære undersåtter.
Det jeg er, som dere vet godt,
er dronningen deres,
den rettmessige arvingen til Englands krone,
deres Regina Gloriana.
Gud bevare dronningen!
Løft hjertene,
stå mot fiendene våre og frykt dem ikke.
Jeg garanterer at jeg ikke frykter dem det minste.
Det viktigste først:
Forræderi har konsekvenser.
Vi begynner med Jane Grey.
Hun skal halshogges.
Til hun er død, død, død.
Og sånn blir vår stakkars heltinne sendt hjem i husarrest
for å vente på sin grusomme skjebne.
Det er kaos i hodet til Jane.
Men det sitter i det minste fast enda.
Ikke vær redde.
Husk ordene til Julian fra Norwich.
"Alt skal gå godt, og alt skal gå godt,
"og alt mulig skal gå godt."
Hva faen betyr det?
Jeg vet ikke.
Sannheten er at Jane heller ikke vet det.
Noe nytt om mannen min?
Søstrene mine?
Selv moren min?
Og for første gang i livet
har ikke Jane en plan.
Søster.
Slutt å snufse.
Du har hatt en sur geip siden vi dro fra Kenninghall.
Jeg føler kun glede.
Jeg kan la gjemt være glemt, for...
Tja, jeg vant.
Og vi er søstre.
Men aldri glem at jeg er dronning.
Ellers sendes du ikke vekk.
Jeg tar både ditt og Janes hode.
Alt er enda ikke tapt.
Maria er ikke ond
bare usikker.
Hun har aldri hatt venner.
Hun ble forvist til Wales etter skilsmissen,
og hun stinker.
Vi snakker med Bess.
Gi deg. Jeg har spist pudding med mer ryggrad.
La meg trøste dere med en historie.
Foreldrene mine giftet seg uten kong Henriks godkjenning.
Han klikket fullstendig.
Alle sa de kom til å bli halshogget.
Men så benådet han dem.
De ble veldig rike og mektige og fikk moi!
Det er bare ett av tusen eksempler på slike ting.
Vet dere hvorfor?
Fordi det alltid finnes en utvei om man kan spillet.
Heldigvis for oss er spill min nest beste ferdighet.
Hva er din beste ferdighet?
Suging.
Se. Det er vår tidligere konge, klar til sin triumferende tilbakevending.
På stedet hvil, menn.
Jeg må ha en audiens med min søster.
Din hva?
Kjenner dere meg ikke?
Det er kongen deres, Edvard.
Stikk av.
Hør her. Jeg er kongen.
Han er død.
Hør på meg, skitne hunder.
Maria forgiftet meg.
Hun stjal tronen, og nå vil hun drepe kusinen min.
Jeg må stoppe henne.
-Forræderi? -Høyforræderi.
Seymour?
Seymour!
Ikke tenk på ham.
Han er litt sprø.
I forrige uke trodde han at han var paven.
Tenk. Om han ser deg, dreper han deg.
De dreper Jane.
Vi tar en øl.
Du vil ha denne ølen.
-Kitty. -Vi må skynde oss.
Fannys pupper gir oss rundt 45 sekunder. Her.
Noe nytt om mor og søstrene mine?
De er i palasset. De får ikke dra.
Prøver jeg å rømme, dreper hun dem.
Og Guildford?
Ingenting.
Hva vil skje med deg, lady Jane?
Folk sier at... Du vet.
Ikke vær redd.
Som du ser, har jeg fortsatt hode.
Jeg fortsetter slik.
Nei.
Jeg bønnfaller deg.
Hun er kusinen din.
Når jeg tenker på din kjære far og min skjønne mor
som ser på oss fra himmelen nå,
med tårer i øynene, forferdet av våre frynsete familiebånd...
Bli ferdig.
Vi må da kunne finne en løsning. For deres skyld.
Min store formue etter at min datter Katherine ble enke...
Jane skal henrettes.
Og du kan ikke gjøre noe.
En oppmuntring.
Din datter Margaret skal bli en av hoffdamene mine.
-Hvorfor? -Som belønning.
For hva?
Hun vet det ikke.
Trodde den mektige Frances Grey visste alt.
Din lille Margaret fortalte om Janes planer om å ta oss.
Margaret?
Vi rømte jo.
Uten Margaret hadde jeg vært i Tower,
og Jane ville sittet på tronen.
Margaret, din elendige skapning. Du hjalp Maria å rømme!
Hva? Det gjorde hun ikke.
Jo.
Fortell meg alt.
Det var et uhell. Jeg var sint.
Jeg mente ikke å fortelle noe viktig.
Unnskyldningene betyr ingenting.
Mor, slutt.
Våkne, Katherine.
Se hva hun gjorde med mannen din.
Siden hun ble født,
har Margaret vært et vilt, ugudelig, fordervet barn.
Kom deg vekk.
-Margaret! -La meg være.
Det er det pussige med barn.
Måten du snakker til dem på, er måten de snakker til seg selv på.
Og stemmen i hodet ditt er den du pleier å tro på.
Derfor sa far alltid: "Aldri stol på stygge kvinner."
Er ikke dette gøy?
Norfolk! Du har knapt rørt den kokte strutsen din.
En skål...
...for Jane Greys død.
Deres Majestet.
Du kan ikke henrette Jane Grey.
Jeg gjør hva faen jeg vil.
Norfolk, hvem støtter du?
Du kunne nesten anklages for å være en flippflopper.
Nei.
Men å henrette Jane uten rettergang
oppfordrer til kaos og opprør.
Bøndene slutter å betale skatt. Det er et jævla mareritt.
Hvorfor opprør?
Kanskje fordi engelskmenn misliker tanken
på at deres guddommelig utvalgte monark er en blodtørstig tyrann
som henretter fiender i vilden sky.
I dette siviliserte landet har vi rettssak.
Det handler om skikk og bruk.
Og noen av Janes tanker om udyrene
begynner å bli populære.
Folk er så lettpåvirkelige.
Selv om det gjør vondt å si, har han et poeng.
Til og med han fyren? Musikeren.
-Smeaton. -Smeaton.
Han fikk rettssak.
Hvorfor skal jeg høre på dere kjøtere?
Bare ordne med henrettelsen. Stille!
Husker du da faren din fant ut at Bess' mor var udyr?
Han drepte henne nesten.
Men Cromwell sa: "Nei,
"du kan ikke bare drepe konene dine.
"Om ikke du har en offentlig rettssak
"og anklager henne for all slags utukt."
Det var selvsagt bare løgn. Men det ruinerte henne.
-Anne Boleyn ble latterliggjort. -Akkurat.
Lett når det er en kvinne.
Jeg tror du vil like å gjøre det samme med Jane.
Greit.
En offentlig rettssak.
Ikke en rettssak.
Benåd Jane og forvis henne.
Hun og saken hennes blir glemt på en måned.
Ellers har Norfolk rett.
Jane har støtte.
Så la støttespillerne brenne sammen med ånderne.
Jeg skal fjerne dem fra jorden.
Det er du som må straffes!
Ikke bare stå der! Drep den! Etter den!
Margaret! Løp!
Drep den nå!
Etter den! Ta den, idioter!
Sviker!
Du er ikke lenger søsteren min.
Om verden ikke måtte se oss lojale og forente,
hadde jeg drept deg selv.
Lås henne inne!
Kom. Denne veien.
Når ens sønn er en hemmelig ånderhest,
får man på plass visse reserveplaner.
Som et skjulested.
Ikke én eneste tjener?
Vet du hva et skjulested er?
Vent.
Det er Maria!
Hva? Det er meg!
Guildford!
Vi trodde du var død.
Takk for den, far.
Vi må snakke sammen.
Absolutt ikke.
Hvorfor ikke?
Den visse død?
God grunn.
Jane må reddes.
Jaså, Guildford?
Og hva er planen din?
Er det en dristig, prangende flukt?
Skal du haste inn, med hevet sverd,
mot 10 000 soldater og alle kongslandvaktene?
Du lever i en fantasiverden, og jeg hater fantasi.
Jeg lar ikke Jane dø.
Vi kan ikke gjøre noe.
Jane blir halshogget for forræderi.
Om noen av Marias menn ser oss, blir vi det også.
Da gjør jeg det alene.
Det skal du slett ikke.
Faren min ble halshogget foran meg da jeg var seks.
Du skal ikke dele hans skjebne.
Du er grunnen til at Jane er i fare.
Du ville gi henne tronen.
Du plikter å hjelpe.
Min eneste plikt er, som alltid, å beskytte deg.
Beskytte meg?
Du beskytter deg selv, far. Vær ærlig.
Guildford, jeg tror vi begge vet at du ikke vil jeg skal være ærlig.
Guildford...
Jane er sur.
Hun føler seg ubrukelig og uten kontroll.
Og det hater hun skikkelig.
Fra dronningen.
Flott. En heslig kjole.
Til rettssaken i morgen.
Gir hun meg en rettssak?
Endelig, et problem Jane kan prøve å løse.
Og om hun kan løse dette problemet,
kan hun kanskje redde seg selv.
Altså, sikkert ikke, men hvem vet?
Det er min første gang på et bedritent vertshus.
Skal være forsiktig.
Har alltid villet prøve.
Men så klart, kongegreier.
Så klart. Deres Majestet.
Hallo. To halvlitere.
Fitzy, ser man det. Trodde dyrepasseren hadde tatt deg.
Ikke enda.
Moe, sir.
Tim, du er full. Dra hjem.
Dra til helvete, sa jeg.
Er det et ånder-ølhus?
Et drikkelokale for kunder av den metamorfe typen.
Men det er forbudt.
Kan ikke forby folk.
Samme hvor hardt du prøver.
Fitz, hvorfor er vi her?
En fyr her kan kanskje snike deg inn på palasset.
Vi får se.
Kan drikke for det.
Bondeøl er mye bedre enn kongeøl.
Hva er det? Det er det.
Jeg har aldri møtt en som deg.
Bra.
La oss verdsette
det dåne-verdige motet til lord Guildford Dudley.
Og mens vi er i gang,
kan vi bruke et øyeblikk på å nyte leggene og setemusklene.
Jane, våkne.
Guildford?
Du er her.
Du lever.
Du forlot meg.
-Din drittsekk. -Ja. Jeg var en tosk.
Unnskyld.
-Jeg trodde du var død. -Nesten.
Det er min mors feil.
Er ikke alt det?
Kan du tilgi meg?
Kyss meg igjen.
Jane, vi må dra.
Jeg så 12 vakter, men om vi går gjennom eplehagen...
Jeg kan ikke dra.
Hun dreper familien min.
Jeg blir her.
Da drar jeg ikke.
Jeg gir deg ikke noe valg.
Blir du, finner de ut hva du er.
Maria dreper deg. Det går ikke.
Jeg nekter.
Jane...
Vær så snill.
Hva er det?
Jeg vet hva som hendte med din mor.
Jeg ville bare si at det er leit.
Det var min feil.
Selvsagt ikke.
Vi skulle hjem fra hoffet.
Vi ble angrepet av åndere.
Jeg hadde aldri sett en før. Jeg ble redd
og forvandlet meg for første gang.
Jeg husker det ikke.
Jeg svimte av, men da jeg våknet,
sa faren min at røverne hadde drept henne.
Jeg trodde på ham først.
Så begynte jeg å drømme at jeg hadde gjort det.
At jeg drepte henne.
Jeg lurte på om jeg hadde det.
Jeg har aldri kunnet styre det.
Jeg vet det er irrasjonelt,
men det begynte å føles som en forbannelse.
En straff som er grekerne verdig.
Det er ufortjent.
Selvsagt drepte du henne ikke.
Faren min har aldri bekreftet eller benektet.
Og det er bra.
Jeg er lettet.
For jeg er en kujon også.
Se på meg.
Ville en kujon risikere den visse død for å redde meg?
Skulle ønske du lot meg.
Alt er ikke tapt.
Rettssaken min.
Jane, det blir en farse.
Det er en sjanse.
Jeg har forberedt meg.
Selv om jeg ikke beviser min uskyld,
kan du leve.
Familien min kan leve.
Det skal jeg tenke på om...
Jeg skal tenke på deg.
Jane.
Jeg...
Et øyeblikk.
Lady Jane.
Hva gjør du?
Det er supermåne i kveld. Se.
Jeg elsker månen.
Er det blodmåne?
Jeg har ikke sett en siden jeg var liten.
Så synd.
Legg deg, frue.
Ja.
Jeg har akkurat nok til to til.
En romersk mynt?
Søsteren min Alice fant den i gjørma.
Det er Romulus og Remus.
Hun syntes det var artig, for vi er tvillinger.
Hvor er søsteren din?
Lang historie.
Fortell.
Her er han.
Charles?
Deres Majestet.
Du lever.
Han reddet meg. Hvordan har du det?
Jeg er sjokkert. Men det går bra.
Hvordan kan du være ånder?
På vanlig måte, antar jeg.
Det er min sak.
Jeg prøver bare å tjene til livets opphold.
Hvordan visste du at jeg...
Så deg på palasset, og så her. Man må ikke være geni.
Charles, vi trenger hjelp.
Vi skal redde Jane.
Sendte du bud, Deres Majestet?
Ja, lady Frances.
Jeg gir deg en veldig spesiell jobb.
Du skal være min toalettassistent.
Skal jeg...
Snakke med henne mens hun gjør sitt morgenfornødne.
Vurdere resultatet.
Tørke meg i rumpa.
Hvorfor smiler du ikke, mor? Det er en ære.
Takk.
Jeg er takknemlig.
Det var Margarets idé.
Jeg sa: "Skal jeg straffe mor som Janey?"
Og hun sa: "Hvorfor ikke gi mor en jobb i stedet?"
Skjønner.
Stan, hvor skal du?
Til London.
Er du full?
Ja, litt. Men jeg skal slåss sammen med...
Skal slåss sammen med Guildford,
og redde hans elskede.
Var det den gode rødvinen?
Har aldri vært en god bror.
Jeg har aldri vært god til noe.
Tull, Stan. Du er tilstrekkelig.
Svar på én ting, da.
Hva om jeg var ånder?
Ville du ha sendt meg vekk eller verre?
Guildford var favoritt,
og du behandlet ham som en kvise på familiens ræv.
Det holder.
Dere er sønnene mine.
Så hvorfor hjelper du ham ikke?
Stan Dudley, stopp.
Oi sann.
La oss snakke om dette.
Nei!
Hvorfor?
Si det, her og nå.
-Ellers mister du begge. -Jeg kan ikke.
-Fordi du er redd. -Ja.
Jeg også.
Da Guildford og jeg var små,
pleide vi å si at Dudleyer aldri gir seg.
Dudleyer gir seg aldri.
Det er en pussig følelse
å dra tilbake til din forrige arbeidsplass.
Du tenker på utfordringene dine,
spillene du spilte,
kollegene du lo og snikk-snakket med.
Og selvsagt den morderiske tyrannen som tok jobben din
og har planer om å drepe deg.
Flytt dere! Unna vei for den anklagede!
Hennes Majestet, dronning Maria.
Deres Majestet.
Smiler du?
Du knekker meg aldri.
Vi får se.
Hvor er Seymour?
Kom igjen.
Vi er her for å holde rettssak
mot tronraneren Jane Grey
som tok kronen fra den rettmessige arvingen
i strid med naturloven.
Skulle vi bevise dette høyforræderiet...
...passer kun én straff:
døden.
Å vite om anklagen og den mulige straffen er én ting.
Å høre det sagt høyt er noe helt annet.
Her, Deres Majestet.
Dette funker vel?
Jeg går inn, finner Jane, overrasker rådet,
alle bukker og jubler, riket er trygt, bra jobbet.
Skal du forvandles?
Du er ivaretatt. Jeg hadde gått i veien.
Hva snakker du om?
Jeg blir ikke med.
Har jeg gjort noe galt?
Nei. Jeg risikerer ikke livet for en dame jeg ikke kjenner.
Greit.
Ha det.
Videre, med falske fantasier,
konføderasjoner og konspirasjoner
planla Jane Grey å ta fra sin øverste leder
den kongelige status og tittel
og makt over kongeriket England
med mål om å tilintetgjøre selveste dronning Maria.
Her er beviset.
Et dokument som beordrer avvikling av delingslovene.
Og hun, den svikerske pretendenten,
signerte dokumentet med
"dronning Jane".
Jeg anbefaler
at hun dømmes,
dras gjennom byen London til galgen i Tyburn, der hun henges.
Liket skal ligge og råtne på bakken
og de indre organene skal bli hentet ut gjennom magen,
og hodet skal kappes av,
og så skal liket deles i fire,
og hodet og firedelene skal plasseres
der dronningen ønsker.
Jeg har noe å si.
Angående det tidligere poenget om fantasi.
Nei.
Fortsett.
I testamentet
utnevnte kong Edvard meg til dronning og tronarving.
Det er uomtvistelig.
Ikke fantasi.
Jeg visste ikke om det
og ønsket det ikke, men det var sant.
Jeg var bundet av loven, som vi alle er,
til å følge kongens ordre.
Det er hans guddommelige rett å utnevne etterfølgeren.
Og Edvard utnevnte meg.
Hver eneste av dere har bøyd dere for meg og kalt meg dronning.
Om jeg er en sviker, er dere det også.
Om dere husker det, ble min brors testament borte.
Testamentet som utnevnte Jane, var tydelig en forfalsking.
Løgner.
Testamentet var ekte. Jeg så det med egne øyne.
Sett deg, prinsesse Elizabeth.
Jeg nekter.
Jeg lar meg ikke stilne.
Edvard utnevnte Jane Grey til arving.
Jeg sverger på livet mitt og min fars navn.
Bess.
Mine herrer, når dere møtes for å vurdere Janes skjebne, tenk på dette:
Hva ville dere ha gjort i hennes sted?
Ignorert ønskene til deres kjære konge og fetter
eller akseptert ordrene dere fikk med verdighet...
Hold kjeft, Elizabeth!
Prinsesse Elizabeth sier sannheten. Jeg er uskyldig.
Jane var lojal og god.
Norfolk? Norfolk!
Hold kjeft! Jeg nekter å ha slik frekkhet i rettssalen.
Kan dere ta med Jane ut før Maria dreper henne med nevene?
Det ville blitt mye rot.
Ja.
Kusine.
Jane.
Edvard. Lever du?
Det er så godt å se deg!
Jeg har savnet deg sånn.
Hva skjedde med deg?
Hvordan kan hun?
Deres Majestet...
Stille!
Deres Majestet,
Jane må tilbake i husarrest.
Et fælt sted, muligens i nord...
Jeg vil heller dø enn å la henne leve.
Seymour. Hvor har du vært?
Alle sammen ut.
Ja, du også, Norfolk.
Elskede, jeg kan fikse det.
Det har du sagt før.
Jeg har fått informasjon som endrer alt.
Hva da?
Før jeg oppfyller ditt høyeste ønske, må du oppfylle mitt.
-Greit. Vi gifter oss. -Når?
Når Jane er død og vi hersker over riket.
Fortell den jævla nyheten.
Jane, hør på meg, og ikke kveruler.
Jeg skal redde deg.
Når vaktene kommer, drar jeg i stedet,
viser meg for retten, og så gjeninnsetter de meg.
Nei.
Edvard, alle tror du er død.
Maria dreper deg, og ingen vil stoppe henne.
-Hun dreper deg, Jane. -Nei.
Maria blir tvunget til å benåde meg.
Og forvise meg.
Det er uansett en risiko.
Jeg bestemmer.
Jeg er dronning.
Som dronning
beordrer jeg deg til å la meg dra tilbake og høre skjebnen min.
Ja vel... Deres Majestet.
Vil du ha tilbake tronen?
Gjør det skikkelig. Med makt.
Samle en hær.
Samarbeid med Skottland eller Frankrike. Avsett Maria.
Ja.
Og så kan vi endre landet sammen.
Ingen delingslover.
Ingen deling.
-Elsker deg. -Deg også.
Gjem deg.
Unna vei! Lord Norfolk med dommen.
På spørsmålet om lady Jane Grey
tok imot Englands krone på forrædersk vis
og erklærte seg som dronning
og dermed begikk høyforræderi,
erklærer vi henne...
...uskyldig.
Det stemmer. Uskyldig.
Sa jo at vi forandret historien.
Du er tilbake.
Jeg vil forklare.
Kom igjen, da.
Har alltid kun brydd meg om meg selv.
Og søsteren min.
Edvard, vent.
Seymour har henne.
Hva?
I dyrehagen sin.
Et hemmelig fengsel der han låser inne åndere.
Han er sadist.
Den onde drittsekken.
Jeg vet ikke om hun lever.
Jeg var utenfor palasset, ved fattigkassen,
da du ble tatt.
Ikke ofte en ser en konge bli tatt fra et vindu,
så jeg fulgte etter.
Trodde Seymour ville bytte deg mot henne.
Men vi så ham ved vindebroen.
Du kunne sveket meg.
Jeg klarte ikke.
Ikke deg.
Nå vet du alt. Hat meg om du vil.
Kriminalserier lar deg tro
at en uskyldserklæring er det beste mulige utfallet.
Håndjernene fjernes, og du går
ut i verden for å feire friheten
med et stykke sitronterte og litt sherry.
Stopp!
Om det bare var så enkelt.
Slipp fangen forbi.
Rupert. Rupert?
Hva gjør dere?
Det er Guildford Dudleys stallgutt.
Snakk.
Si det du sa til meg.
-Guildford... -Høyere.
Guildford Dudley er...
...ånder.
Det er irrelevant om hun uskyldig i forræderi.
Lady Jane Grey giftet seg med en ånder med vilje og viten.
Hun skjulte udyret, et klart brudd på delingslovene.
Det er en forbrytelse som bare kan straffes med...
...døden.
Unnskyld, frue.
Det er en stygg løgn!
Jane, si det.
Guildford er ikke ånder!
-Jane, si det til dem! -Hent ham inn.
Nei.
Vent.
Nei, Maria, ikke.
Vi tok udyret utenfor huset ditt i går kveld.
Først visste vi ikke hva vi hadde.
Rupert hjalp.
De sa de skulle skade ham.
Dere er hakke gale. Det er en hest.
Vent.
Bare la ham være.
-Vent. -Nei.
Og...
...nå.
Han er ånder!
Jane, unnskyld.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Viola Impelluso