Förrädaren Mary har flytt.
DETTA HAR HÄNT
Jag behöver 10 000 män av er var.
Länge leve drottning Maria!
En lönnmördare...
Jane, det är kris.
Inga soldater, no bueno.
Jag tänker anordna en tornering.
Om jag vinner behåller vi delningslagarna.
Jag är med på det.
Du har förlorat.
Du frågade om första gången det skedde.
Det var samma dag som min mor mördades.
Jag är ledsen.
Det finns ingen kur.
Jag trodde dig.
Han försöker förlåta sig själv.
För vadå?
Du får fråga honom själv.
Jag kommer förvandlas och dö.
Då blir du botad.
-Det är inte ert fel. -Vad menar du?
Etianer dödade hans mor framför ögonen på honom.
Norfolk och Scrope har stuckit.
Maria har setts med 10 000 män.
Fly, annars dödar de dig.
Du gick för långt.
-Grip allihop. -Låt mig vara!
Jane Grey är helt körd.
Jag vann.
Res er för drottning Maria!
Kära undersåtar.
Som ni vet är jag
er drottning,
den enda rättmätiga tronarvingen till kungadömet,
er Regina Gloriana.
Länge leve drottningen!
Så ta mod till er,
res er mot våra fiender och frukta dem inte.
För det gör inte jag.
Men en sak i taget.
Förräderi har konsekvenser.
Vi börjar med Jane Grey.
Huvudet ska skiljas från halsen.
Tills hon är stendöd.
Vår pressade hjältinna sätts i husarrest
i väntan på sitt grymma öde.
Det snurrar i huvudet.
Men det sitter fortfarande på plats.
Oroa er inte.
Kom ihåg vad Julian av Norwich sa:
"Allt kommer bli bra, bara bra,
"allt möjligt kommer bli bra."
Vad ska det betyda?
Jag vet inte.
Jane vet inte heller.
Något nytt om min man?
Mina systrar?
Min mor?
För första gången i sitt liv
har Jane ingen plan.
Syster.
Sluta tjura.
Du har varit en surpuppa sen vi lämnade Kenninghall.
Jag är glad för din skull.
Jag är villig att glömma gammalt groll för att...
Tja, jag vann.
Och vi är systrar.
Glöm aldrig vem som är drottning.
Annars
halshugger jag er båda.
Allt är inte förlorat.
Hon är inte ond.
Bara osäker.
Hon har inga vänner,
hon förvisades till Wales efter skilsmässan
och hon luktar illa.
Vi pratar med Bess.
Kom igen. Hon är ryggradslös som en filbunke.
Jag har en trösterik historia.
Mina föräldrar gifte sig utan kung Henriks medgivande.
Han tappade det fullständigt.
Alla sa att nu ryker huvudena.
Men sen benådade han dem.
De blev rika och mäktiga och fick mig.
Det finns massor med såna exempel.
Vet ni varför?
Det finns alltid en lösning om man kan spelet.
Lyckligtvis är intrigerande det jag är näst bäst på.
Vad är du bäst på?
Fellatio.
Titta, den forne kungen som återvänder i triumf.
Lediga, mina herrar.
Jag vill träffa min syster, Maria.
Din vad?
Ni vet väl vem jag är?
Det är jag, kung Edvard.
Gå nu.
Hör här, jag är kungen.
Han är död.
Hör på, era skitiga rännstensråttor.
Maria förgiftade mig.
Hon stal tronen och tänker döda min kusin.
Jag måste stoppa henne.
-Högförräderi? -Värsta sorten.
Seymour?
Seymour!
Strunta i honom.
Han är lite tossig.
Förra veckan var han romersk kejsare.
Tänk efter. Han kommer döda dig.
De kommer döda Jane.
Vi tar en öl.
Lita på mig.
-Kitty. -Vi måste skynda.
Fannys tuttar köper oss bara en minut. Här.
Något nytt om min mor och systrar?
De är inspärrade på palatset.
Hon dödar dem om jag försöker fly.
Och Guildford?
Inget.
Vad kommer hända med dig?
Det sägs att...
Oroa dig inte.
Huvudet sitter kvar, som du ser.
Det ska ingenstans.
Nej, nej.
Ers Majestät, jag ber er.
Hon är din kusin.
När jag föreställer mig hur din kära far och min mor
ser ner på oss från himlen
och gråter över hur släkten behandlar varandra...
-Så... -Rappa på.
Kan vi inte reda ut det här, för deras skull?
Min dotter Katherine ärvde en stor förmögenhet av sin make...
Jane kommer att avrättas.
Du kan inte förhindra det.
Men en glad nyhet.
Jag tänkte utse din dotter Margaret till hovdam.
-Varför? -Som belöning.
För vadå?
Hon vet inte.
Trodde den mäktiga Frances Grey visste allt.
Hon berättade att Jane tänkte gripa oss.
Sa Margaret det?
Hur hade vi annars flytt?
Utan henne skulle jag sitta inlåst i Towern
och Jane vore kvar på tronen.
Margaret, din lilla råtta! Du hjälpte Maria fly!
Va? Det gjorde hon inte.
Jo.
Berätta allt.
Det var av misstag. Jag var arg.
Jag tänkte inte säga något viktigt.
Jag struntar i dina ursäkter.
Mamma, sluta!
Öppna ögonen, Katherine.
Du vet vad hon gjorde mot din man.
Sen hon föddes
har Margaret varit ett ogudaktigt, oregerligt barn.
Försvinn ur min åsyn.
-Margaret! -Lämna mig ifred!
Det lustiga med barn är att
de upprepar för sig själva det vuxna säger till dem.
Och man tror på den inre rösten.
Därför sa pappa alltid: "Lita aldrig på fula kvinnor."
Visst är det här trevligt?
Norfolk! Du har knappt rört den kokta strutsen.
Skål
för Jane Greys död.
Ers Majestät.
Ni kan inte avrätta Jane Grey.
Jag kan göra vad fan jag vill.
Vems sida är du på?
Man kunde nästan tro att du var en kappvändare.
Nej.
Men att avrätta Jane utan rättegång
skulle leda till kaos och upplopp.
Bönderna slutar betala skatt. En jävla mardröm.
Varför upplopp?
Folk kanske inte gillar tanken på
att deras gudagivna monark är en blodtörstig tyrann
som avrättar sina fiender hipp som happ.
I ett civiliserat rike håller man rättegångar.
Det är en etikettsfråga.
Och några av Janes förslag om bestarna
börjar bli rätt populära.
Folk är så lättpåverkade.
Det tar emot, men han har en poäng.
Till och med den där musikern...
-Smeaton. -Smeaton.
Han fick en rättegång.
Varför ska jag lyssna på er idioter?
Planera avrättningen bara. Tyst!
Minns du när din pappa insåg att Bess mamma var ett odjur?
Han ville döda henne själv.
Som tur är sa Cromwell:
"Du kan inte bara döda din fru.
"Du måste ha en rättegång först
"och anklaga henne för allt möjligt sedefördärv."
Bara lögner, förstås. Men det funkade.
-Anne Boleyns rykte blev helt förstört. -Precis.
Det är lätt med kvinnor.
Du skulle gilla att göra så mot Jane.
Okej då.
En offentlig rättegång.
Nej.
Benåda och skicka bort Jane.
Hon kommer vara glömd om en månad.
Annars har Norfolk rätt.
Jane har anhängare.
Bränn de som stöttar henne och deras älskade etianer.
Jag ska utrota dem alla.
Det är du som ska straffas!
Stå inte bara där! Döda den!
Spring, Margaret!
Döda den!
Fånga den, era idioter!
Förrädare!
Du är inte min syster längre.
Vi måste hålla en enad fasad, annars
skulle jag döda dig.
Lås in henne!
Hitåt.
När ens son är häst i hemlighet
har man vissa beredskapsplaner.
Som ett gömställe.
Inte en enda tjänare?
Vet du vad ett gömställe är?
Vänta.
Det är Maria!
Vad? Det är jag!
Guildford!
Vi trodde att du var död.
Tack för det, pappa.
Vi måste prata.
Absolut inte.
-Varför inte? -Varför?
Säker död?
Bra anledning.
Jag räddar Jane.
Jaså, det ska du?
Vad har du för plan?
En djärv, våghalsig flykt?
Du rusar in och viftar med värjan
mot 10 000 soldater och hela kungsvakten.
Du lever i en fantasivärld och jag hatar fantasier.
Jag tänker inte låta Jane dö.
Det finns inget vi kan göra.
Jane kommer halshuggas för högförräderi.
Om Marys soldater får syn på oss ryker vi också.
Då gör jag det själv.
Nej, det ska du inte.
Jag såg min pappa halshuggas när jag var sex.
Du ska inte dela hans öde.
Jane är i fara på grund av dig.
Du såg till att hon blev drottning.
Du är skyldig att hjälpa henne.
Min enda skyldighet är att skydda dig.
Skydda mig?
Säg sanningen, du skyddar dig själv.
Du vill inte höra sanningen.
Guildford...
Jane är bedrövad.
Hon känner sig vanmäktig och hjälplös.
Vilket hon hatar.
Från drottningen.
Härligt, en asful klänning.
För rättegången imorgon.
Får jag en rättegång?
Äntligen ett problem Jane kan försöka lösa.
Och om hon kan lösa det
kanske hon kan rädda livhanken.
Antagligen inte, men vem vet?
Mitt första besök på en riktig sunkkrog.
Vi tar det varligt.
Jag har alltid velat gå till en sån.
Men du vet, kungabestyr.
Visst, Ers Majestät.
Hej, kompis. Två öl.
Fitzy, sanna mina ögon! Trodde djurskötaren tog dig.
Inte än.
Tim, du är full. Gå hem.
Stick, sa jag.
Är det här en ölstuga för etianer?
Ett utskänkningsställe för metamorfosiskt lagda.
Men såna är bannlysta.
Det går inte.
Oavsett vad man gör.
Vad gör vi här?
En kille här kan hjälpa dig in på slottet.
Vi får se.
Skål för det.
Bondöl är mycket godare än kungligt öl.
Det är det.
Har aldrig träffat nån som du.
Bra.
Låt oss en kort stund beundra
lord Guildford Dudleys imponerande hjältemod.
Och när vi ändå håller på,
låt oss beundra hans vader och sätesmuskler.
Jane, vakna.
Guildford?
Du är här.
Du lever.
Du lämnade mig.
-Din jävel. -Det var dumt av mig.
Förlåt.
-Trodde du var död. -Nästan.
Allt är min mammas fel.
Som vanligt.
Kan du förlåta mig?
Kyss mig igen.
Jane, vi måste härifrån.
Vi går genom fruktträdgården så vakterna inte...
Jag kan inte.
Då dödar hon min familj.
Jag stannar.
Jag lämnar dig inte.
Du har inget val.
Då får de reda på vad du är
och dödar dig. Du får inte.
Aldrig.
Jane...
Snälla.
Vad?
Jag vet vad som hände din mor.
Jag är så ledsen.
Det var mitt fel.
Klart det inte var.
Vi var på väg hem från hovet
när vi blev attackerade av en flock etianer.
Jag hade aldrig sett en förut och rädslan
fick mig att förvandlas.
Sen minns jag inget.
Allt svartnade och när jag vaknade
berättade min far att rånarna dödat henne.
Först trodde jag honom.
Sen började jag drömma att det var jag
som dödat henne när jag förvandlats.
Jag började undra om det stämde.
Jag har aldrig kunnat styra det.
Det är inte rationellt,
men det började kännas som en förbannelse.
Som något slags bibliskt straff.
Det är inte rätt.
Klart att du inte dödade henne.
Far har aldrig bekräftat eller dementerat det.
Det är jag glad för.
Lättad.
För jag är också feg.
Titta på mig.
Skulle en fegis riskera sitt liv för att rädda mig?
Jag önskar du lät mig.
Allt är inte förlorat än.
Rättegången.
Jane, den blir en fars.
Det är en möjlighet.
Jag har förberett mig.
Även om jag inte blir frikänd
får du leva.
Och min familj.
Det kommer jag fokusera på om...
Jag kommer tänka på dig.
Jane...
Jag...
Ett ögonblick.
Lady Jane.
Vad gör du?
Titta vilken fullmåne!
Jag älskar månen.
Är det skördemåne?
Har inte sett den sen jag var liten.
Vad trist.
Gå och lägg er, frun.
Det ska jag.
Två till, tack.
Ett romerskt mynt?
Min syster hittade det i gyttjan.
Det är Romulus och Remus.
Vi är tvillingar, så hon tyckte det var kul.
Var är hon nu?
Lång historia.
Berätta.
Här är han ju.
Charles?
Ers Majestät.
Ni lever.
Han räddade mig. Hur mår du?
Chockad, men bra.
Hur i hela friden är du etian?
På det vanliga sättet, antar jag.
Det är min ensak.
Jag försöker bara leva ett hyggligt liv.
Hur visste du att jag...
Såg dig här och på slottet. Enkel slutledningsförmåga.
Vi behöver din hjälp.
Vi ska rädda Jane.
Ni ville se mig, Ers Majestät?
Ja, lady Frances.
Du ska få ett mycket speciellt jobb.
Du ska bli min nya pottdam.
Vill du att jag ska...
Tala med henne medan hon sköter morgontömningen.
Ta hand om uttömningen.
Torka mig, du vet, i rumpan.
Le, mamma. Det är en ära.
Tack, Ers Majestät.
Jag är så tacksam.
Det var Margarets idé.
Jag ville straffa dig som Jane
men hon tyckte du skulle få ett jobb istället.
Jag förstår.
Stan? Vart är du på väg?
Till London.
Är du full?
Lite. Men jag ska slåss...
...vid Guildfords sida,
hjälpa honom rädda sin älskade.
Herregud, drack du starkvinet?
Jag var ingen bra bror.
Jag var aldrig bra på nåt.
Struntprat. Du är fullt... adekvat.
Svara på det här då.
Tänk om jag var etian?
Skulle du ha skickat bort mig?
Guildford var favoriten
och du behandlade honom som en varböld.
Det räcker.
Ni är mina söner båda två.
Varför hjälper du honom inte?
Sluta nu.
Hoppsan!
Vi måste prata om det här.
Nej!
Berätta varför.
Berätta varför,
-eller förlora oss båda. -Jag kan inte!
-För att du är rädd. -Ja.
Jag med.
När jag och Guildford var små
brukade vi säga att Dudleys aldrig ger upp.
Dudleys ger aldrig upp.
Det är en lustig känsla
att återvända till ens forna arbetsplats.
Man tänker på utmaningarna man stötte på,
spelen man spelade,
kollegorna man skrattade och käbblade med.
Och så klart den mordiska tyrannen som snodde ditt jobb
och tänker mörda dig.
Släpp fram den åklagade!
Drottning Maria!
Ers Majestät.
Ler du?
Du kommer aldrig knäcka mig.
Vi får väl se.
Var är Seymour?
Sätt igång.
Vi är här för att ställa inför rätta
usurpatorn Jane Grey
som tog kronan från den rättmätiga arvingen
i strid med naturens vilja.
Befinns hon skyldig till högförräderi
finns det bara ett straff...
Döden.
Att känna till anklagelserna och deras påföljd är en sak.
Att höra dem uttalas högt är en annan.
Här har ni.
Det här kommer väl funka?
Gå in, hitta Jane, överraska rådet,
alla bugar och hurrar, riket är i säkra händer.
Ska du inte byta om?
Jag skulle bara vara i vägen.
Vad pratar du om?
Jag följer inte med.
Gjorde jag något fel?
Jag riskerar inte livet för nån okänd tjej.
Okej då.
Tack.
Dessutom, på grund av hennes vanföreställningar
och konspirationsteorier
planerade Jane Grey att beröva drottningen
hennes kungliga status
och makt över kungadömet,
med slutmålet att döda henne.
Här är beviset.
En order att avskaffa delningslagarna.
Hon, den förrädiska pretendenten,
undertecknade detta dokument,
"Drottning Jane".
Jag insisterar på
att hon döms för sina brott
och släpas genom London till Tyburn där hon ska hängas.
Och hennes kropp ska ruttna på marken
och hennes inälvor avlägsnas ur magen
och huvudet huggas av,
och sen ska hennes kropp styckas i fyra delar
och huvudet och kroppen bli utplacerade
där drottningen önskar.
Jag vill säga en sak.
Gällande det där om vanföreställningar.
Nej.
Fortsätt.
I hans testamente
utsåg kung Edvard mig till tronföljare.
Det är obestridligt.
Inte inbillning.
Det skedde utan min vetskap
och mot min vilja, men det är ett faktum.
Och jag var förpliktigad, som vi alla är,
att lyda kungens order.
Det är hans gudomliga rätt att utse sin efterträdare.
Och Edvard utsåg mig.
Ni bugade alla och kallade mig er drottning.
Om jag är en förrädare är ni också det.
Som ni minns försvann min älskade brors testamente.
Testamentet med Janes namn var förfalskat.
Lögn!
Min brors testamente var äkta. Jag såg det själv.
Sätt dig, prinsessan Elisabet.
Jag vägrar sätta mig.
Jag vägrar låta mig tystas.
Edvard utsåg Jane Grey till tronarvinge.
Jag svär på mitt eget liv och min fars.
Bess.
Mina herrar. När ni överlägger, fråga er
vad ni hade gjort i hennes sits?
Hade ni struntat i er älskade kusins önskemål
eller antagit uppgiften med stil och värdighet...
Håll tyst, sa jag!
Prinsessan Elisabet talar sanning. Jag är oskyldig.
Jane var lojal och god.
Norfolk? Norfolk!
Tyst! Jag tolererar inte sån oförskämdhet i min domstol!
För bort Jane innan Maria dödar henne.
Det skulle bli så rörigt.
Ja, sir.
Kusin.
Jane.
Edvard, du lever!
Jag är så glad att se dig!
Jag har saknat dig så.
Vad hände med dig?
Hur understår
hon sig?
Ers Majestät...
Håll tyst!
Ers Majestät,
ni måste sätta Jane i husarrest.
På någon dyster plats, uppe i norr...
Jag dör hellre än låter henne leva.
Seymour. Var fan har du varit?
Ut, allihop.
Ut.
Du med, Norfolk.
Älskade, jag kan fixa det här.
Så säger du alltid.
Jag har fått höra något som ändrar allt.
Vadå?
Först måste du ge mig vad jag vill ha.
-Okej, vi gifter oss. -När?
När Jane är död och vi har makten.
Berätta nu.
Lyssna, och säg inte emot.
Jag tänker rädda dig.
När vakterna återvänder tar jag din plats
och överraskar dem. De gör mig till kung igen.
Det kommer de inte.
Alla tror att du är död.
Maria skulle döda dig och ingen skulle hindra henne.
-Men hon kommer döda dig. -Nej.
Maria är tvungen att visa nåd
och landsförvisa mig.
Det är riskabelt.
Det är mitt beslut.
Du gav mig kronan.
Som din drottning
ber jag dig att låta mig gå och möta mitt öde.
Okej då... Ers Majestät.
Vill du ta tillbaka tronen?
Gör det på riktigt, med en armé.
Samla en armé.
Ta hjälp av Skottland eller Frankrike.
Precis.
Sen kan vi förändra riket tillsammans.
Inga delningslagar.
Ingen splittring.
-Jag älskar dig. -Jag med.
Göm dig.
Nu ska lord Norfolk meddela domen!
På punkten om huruvida lady Jane Grey
falskt och försåtligt lagt beslag på tronen
och kallat sig för drottning
och därmed begått högförräderi
finner vi henne...
Oskyldig.
Just det, oskyldig.
Vi ändrar på historien.
Du är tillbaka.
Jag vill förklara.
Gör det då.
Jag brukar bara bry mig om mig själv
och min syster.
Vänta, Edvard.
Seymour har henne.
Vad?
Hon är i hans zoo.
Ett hemligt fängelse för etianer.
Han är sadist.
Det onda svinet.
Jag vet inte om hon är vid liv.
Jag tömde fattigbössan utanför slottet
natten de tog dig.
Det är inte varje dag en kung rövas ur ett fönster
så jag följde efter.
Jag trodde Seymour skulle byta dig mot henne.
Men vi såg honom vid vindbryggan.
Du hade kunnat förråda mig.
Jag kunde inte.
Inte mot dig.
Nu vet du allt. Hata mig om du vill.
Man skulle kunna tro
att ett frikännande är det bästa som kan ske.
Av med handbojorna
och gå ut och fira din frihet
med citrontårta och sherry.
Stopp!
Om det ändå vore så enkelt.
Bana väg för fången.
Rupert?
Vad gör du?
Det här är Guildford Dudleys dräng.
Tala.
Berätta vad du sa.
-Guildford... -Högre.
Guildford Dudley är...
...etian.
Huruvida hon är oskyldig till förräderi är irrelevant.
Hon gifte sig avsiktligen med en etian.
Hon gömde odjuret i klar strid med delningslagarna.
Det finns bara ett straff för brottet...
Döden.
Förlåt, Ers nåd.
Det är en smutsig lögn!
Berätta, Jane.
Guildford är ingen etian!
-Berätta! -För in honom.
Nej.
Vänta bara.
Nej, snälla Maria.
Vi fångade den utanför ditt rum igår.
Först begrep vi ingenting.
Rupert hjälpte oss.
De hotade att göra honom illa.
Ni är från vettet allihop. Det är en häst.
Vänta bara.
Låt honom vara.
Rör honom inte.
-Vänta. -Nej.
Och...
Nu.
Han är etian!
Förlåt mig, Jane.
Undertexter: Maja Fjällström
Kreativ ledare Monika Andersson