La Mary us deposarà. No la menystingueu.
Vull el cap de la Jane en una pica.
Enviaré 5.000 homes a lluitar per vós.
-Agafeu-los tots. -Ets viu.
Si marxo, em matarà la família.
Si executeu la Jane, poden sorgir revoltes.
Que tingui un judici públic i acuseu-la de tota mena de depravacions.
Està bé, un judici públic.
La Jane Grey va conspirar per destruir la reina Mary.
Cal condemnar la traïdora hipòcrita com és degut
i tallar-li el cap.
El testament era fals.
-Mentida. -Seu.
El testament era genuí.
Em va enverinar.
I ara vol matar ma cosina. Ho he d'evitar.
Vols reclamar el tron? Fes-ho bé, amb poder.
Reunir un exèrcit.
Tinc informació nova que ho canviarà tot.
La Lady Jane Grey es va casar amb un etià sabent què era.
Porteu-lo.
-No! -Hi ha un únic càstig possible.
La mort.
Em sap greu.
L'any 1553, si et ficaves amb la reialesa,
t'enviaven a una infame segona residència a esperar l'execució:
la Torre de Londres.
La Jane va venir aquí de petita.
Encara recorda la decapitació de la Caterina Howard,
la cinquena esposa del rei Enric, que va prendre males decisions,
però no es mereixia la destral.
I, ara, li toca a ella.
La Jane Grey ha estat condemnada a mort.
Merda.
LA LADY JANE
El meu marit també està empresonat aquí?
Necessito veure'l, si us plau. Digue-m'ho.
El problema de ser una optimista rematada,
amb el permís de Rodgers i Hammerstein,
és que no pots concebre un món
on les coses no et surtin bé.
Hora de sopar.
Gràcies. Em dic Jane.
Salut. Estan florint els narcisos.
T'aniria bé ficar pol·len a la cervesa del matí.
Això funciona?
Que ruc que ets, George. No hi parlis.
És que estic tapat.
Ens vol fer un bisbe Flambard.
Et fas amic de la presonera i després:
"Sr. Albert, si us plau, una última copa abans de morir."
Tu acabes pet i ella, de camí a Leeds.
Vull saber on és el meu marit.
La bèstia?
Sí, en Dudley és etià.
-L'han tancat aquí també? -Marxem.
Si saps res, si us plau, digue-m'ho.
Si us plau, em pots dir res?
No és aquí.
Gràcies.
Llibertat per a la reina Jane!
Què és aquest soroll?
No ho sé.
Ja.
Sí! Sis de sis.
No és gaire just.
Majestat, la gent reclama l'alliberament de la Jane.
No és moment per a jocs sanguinaris.
Jo gestiono el públic, Norfolk. M'estimen.
Mireu qui ha vingut.
Defensar la Jane Grey no va ser gaire intel·ligent, Elizabeth.
Si us plau, Mary.
Hora de córrer.
Ara.
Mary!
Prou! Pareu!
Aprendrà una lliçó!
Una lliçó? Escolteu com criden.
Reclamen els drets dels etians.
Apagueu l'incendi abans no s'expandeixi!
Sigueu una reina, no una tirana!
Aparta't, Norfolk.
Majestat, em disculpo sincerament.
M'he confós.
Si us plau, Mary!
Mary! Com has pogut?
Ui, vaja.
Ben fet, majestat.
Podem parlar un moment?
Tinc una idea per resoldre aquest malestar.
Una presó fastigosa no és res comparada amb la tortura
de no saber si el teu estimat és viu.
On coi és en Guildford?
I… Vaja, això és afilat.
Sí.
Des d'aquí dalt, una caiguda vol dir mort instantània.
La Jane està desesperada.
Però no és ximpleta.
-Jane. -Hola, mare.
T'he salvat. De res.
I en Guildford?
Viu.
De moment. El té en Seymour.
No.
Estàs trista per l'home que t'ha mentit,
pel responsable que siguis aquí.
-Tu n'ets la responsable! -Madura!
I accepta una mínima responsabilitat.
Massa pressió per al país.
No, massa pressió per al Consell i els nobles.
El país està bé, vol canviar.
Per què mai no està d'acord amb el que dic?
Escolta'm. He fet un pacte amb la Mary per salvar-te la vida.
Has de condemnar l'etianisme i la bèstia del teu marit.
Has de dir que t'havien llençat un conjur etià.
Saps que no ho faré.
Tot això és culpa meva.
Et vaig fer llesta, però dèbil.
T'hauria d'haver mostrat tota la maldat que hi ha al món.
Potser així ho entendries.
No soc dèbil, és que no soc freda!
Sé estimar i deixar-me estimar!
Això creus?
Que no sé estimar?
Sé estimar
i et suplico, Jane, com a mare teva,
que deixis de ser una perdedora de merda i acceptis el tracte!
Gràcies per un consell tan savi.
Digues a la Mary que vull veure el meu marit, i en parlem.
Guàrdies.
Guàrdies! Guàrdies!
Calla!
Qui ets?
Calla o cridaràs la seva atenció.
El millor que pot passar és que s'oblidin de tu.
Qui ets? On soc?
Em dic Alice i ets en una presó secreta.
Només per a nosaltres, les bèsties.
Una presó secreta?
S'acosta.
Com? Qui? Alice.
Alice?
Tu, bèstia.
Falten exactament 73 hores per a l'execució.
Són 4.380 minuts.
I 262.800 segons.
Es tarda tres segons a inspirar i expirar.
És a dir, 87.600 respiracions
fins a parar de respirar per sempre.
Us he de portar als estables, milady.
Finalment, veureu el vostre marit.
Guildford?
No, no, no! Si us plau!
No, no, no.
No! No!
Guildford.
No! No!
Sorpresa!
No és la teva bèstia. Para de somiquejar.
No és mort?
No, era una conya.
Ets malvada.
T'ho mereixies.
Per enviar ta mare a demanar favors.
-Digue'm on és. -No.
Jane, et tallaré el cap
com li hem fet a aquest capó,
i tota la gent que coneixes veurà l'espectacle.
Però pots salvar el teu horrible marit.
L'únic que has de fer
és llegir això a la cort.
Si llegeixo això,
-el deixaràs viure? -Sí.
No puc confiar en tu.
Ja ho sé.
No et preocupis.
Algú ho ha de fer.
La Bandada ens ajudarà.
O això o ens penjarà dels peus.
Quan era rei, l'Edward estava massa ocupat o enverinat
per pensar en què significava l'exili
per als etians del seu regne.
Significava fam i misèria.
Campaments.
Els etians viuen així?
No perquè vulguin.
Quan rasques el pedrenyal…
Que m'escoltes?
Per què ho he d'aprendre?
No ho pots fer tu i ja està?
-Et vam explicar les normes. -Ja.
Com eren?
Potser no és bona idea.
No pot ser.
Edward? Rei Edward?
És ell!
Majestat.
Què cony està passant?
-Éreu mort. -Vau morir?
-Soc viu. -És viu!
I necessito que m'ajudeu.
La Mary ha arrestat la Jane.
Si no ho evitem, perdrà el cap.
Com? On és la Jane ara?
A la Torre.
He de recuperar el tron per poder salvar-la.
Necessito que lluiteu amb mi.
I la vostra gent?
Segur que els nobles volen ajudar el rei veritià.
-Massa lluny, no tenim temps. -Nosaltres no podem.
Em sap greu.
Espera!
Quan era rei, no vaig protegir els etians.
Sempre hauré de viure amb això, em sap molt de greu.
Però la Jane mereix que l'ajudem.
Ara que la Mary és reina,
us escombrarà d'aquesta terra si no actuem.
Quan torni a ser rei, us ajudaré.
Lluitaré per vosaltres com ho hauria d'haver fet. Ho prometo.
És tard per promeses.
Susannah?
Em sap greu.
-No te m'acostis. -Per què?
Tu què creus? Ets el fill d'en Lord Seymour.
Si hagués sabut que portaria l'exèrcit, t'ho hauria dit.
Katherine…
Et demostraré el meu amor i lleialtat.
Escapa't amb mi.
Tu delires.
En Norfolk m'ha pagat.
Podem anar a Suïssa, Còrsega, Nàpols…
-Amagar-nos dels espies d'en Seymour. -No podem.
La Jane morirà.
He perdut la Margaret.
Sí, ma mare pot ser i sol ser un malson,
però és ma mare.
Només li quedo jo.
"Bona gent,
"el meu últim desig és que la reina Mary erradiqui l'etianisme d'Anglaterra.
"Dono suport al seu pla d'exterminació…"
Hi ha gent que té la moral flexible,
però la de la Jane és tan robusta
com el centre de la Terra sobre la qual ens trobem.
Llevat que estigueu mirant això en un avió.
En aquest cas, tant hi fa.
"Els ha de caçar d'un en un."
No sona convincent.
Com?
Us he sentit. Ho heu de dir com si us ho creguéssiu
si voleu salvar el marit.
I a tu què t'importa?
Jo tenia un cosí a Tooting.
I va canviar.
El vam amagar un temps, però el van trobar.
M'enteneu?
El món és com és,
però hi ha esperança per a ell.
Només heu de llegir això.
Si us plau.
Li podries donar un missatge?
Necessito que en Guildford sàpiga que no sento res del que dic.
Què hi fas, aquí?
Res. Disculpeu, no tornarà a passar.
Que no parlis amb els presoners.
Càgon l'hòstia.
Soc jo.
Hora de morir.
O de viure.
Com?
Ho podem fer veure.
Només necessitem un substitut i en tinc uns quants disponibles.
Un sac al cap, un cadàver, bla, bla, bla i voilà!
Tothom creurà que t'han executat.
I després què?
Et quedes amb mi.
Una bèstia jove i en forma
sempre va bé per servir una reina i un país.
Prefereixo morir a podrir-me a la teva presó.
No és només una presó.
Ens ho passem molt bé aquí.
Amb espionatge, incendis, assassinats, recerca mèdica…
Fa anys que intentem trobar una cura.
He sentit que hi estàs bastant interessat.
No hi ha cura.
El tema és que pots viure aquí
o morir dolorosament amb la teva núvia.
Bé…
Almenys podré veure la Jane un últim cop abans de morir.
Com vulguis.
Neteja'm.
Estic feta un flam.
No he acabat.
Sempre em passa quan estic emocionada.
L'espectacle que he pensat per a en Guildford
commouria els antics romans.
Vau prometre que el deixaríeu viure.
Nineta, has d'aprendre molt de política.
Les mentides són amigues.
Què li fareu?
Primer de tot, li… Estic al lavabo!
Majestat, acaba d'arribar…
Fora!
M'han enviat un regal?
Qui?
El príncep Felip d'Espanya.
Un noiet.
Què és?
Obre'l.
Sí?
Teniu visita.
-Jane. -Margaret.
Què hi fas, aquí? T'ha enviat la mare?
M'odia.
No és cert. Ella és així.
No m'agrada com és.
La Mary m'ho diu tot.
Creu-me, estàs ben fotuda.
La Mary t'ha mentit.
No pots fer res per salvar en Guildford.
Us executarà a tots dos junts.
Ja m'ho pensava.
Gràcies per dir-m'ho.
Em sap molt de greu.
No vull que moris.
Ets una petita múrria, forta,
enginyosa i passional.
Però sigues amable també.
Confia que la gent és bona
i perdona quan no sigui així.
Parles de la mare?
Suposo que sí.
S'ha acabat el temps.
Vine aquí.
Mary, estúpida.
Això, Mary, estúpida.
Sí, això, Mary, estúpida.
Pel que podria ser l'últim cop a la vida,
la Jane té un pla.
Hola.
El meu germà és mort
i ara jo soc la reina.
Toc-toc.
Hola.
Estàs de bon humor.
Sí, estic enamorada.
Bombonet.
Obre allò.
Què deu ser?
Déu del cel!
És del príncep Felip d'Espanya.
El braç del darrer etià del país.
Els ha eliminat completament. Encantador i competent, no trobes?
La seva Inquisició ha anat tan bé
que vol unir forces per erradicar-los aquí.
Porta un anell. No em diguis que…
-Em casaré amb ell. -I una merda.
Calla, Seymour. No pensava casar-me amb tu.
Puc tenir un príncep de veritat.
Però et tinc estima.
Per això, t'he buscat una núvia.
Càgon l'ou.
Fuig! La presonera fuig!
Allà dalt!
Entreu.
Entreu-la.
Cap a dins.
Arregleu això.
No m'hi podeu obligar.
De fet, és la reina. Ens pot obligar a fer el que vulgui.
Ara serem tots una gran família.
Tot va bé si acaba bé.
Quina bona frase.
Majestat, em sap greu.
Katherine, atura't ara mateix.
Katherine, torna!
Ja tornes a comerciar amb mi.
No és cert, t'intento salvar.
Ho faig per la nostra família. És el teu deure.
No.
Què has dit?
He dit…
He dit que no!
No! No! No!
No!
Casa't amb mi.
Hi ha una molsa tòxica que es diu Aconitum napellum.
Si es barreja amb l'hidròxid de calci de, per exemple, una paret
es converteix en una neurotoxina letal.
I l'únic que necessites és un mètode d'entrega creatiu.
Guàrdies.
Posem fi a això.
Vaja, vaja, ja tornem a ser aquí.
A veure, escoltem el discurs.
Per salvar en Guildford.
La millor cosa que té el verí
és que hi ha moltes maneres de fer que un enemic l'ingereixi.
Llesta.
Abans de parlar, vull suplicar el perdó de la meva cosina amb un petó.
-Aparta! Guàrdies! -És una tradició!
Llegeix el discurs.
M'agradaria dir…
que, com a reina, m'he equivocat.
Soc obstinada.
Egoista.
-Impulsiva. -Aquest no és el discurs.
Però no em condemnen per això.
Em condemnen perquè el regne estava malalt.
Emporteu-vos-la.
Els poderosos volen que odieu els etians
perquè així no veieu l'autèntic mal: ells.
No condemnaré els etians. Et condemno a tu, Mary.
Jane Grey, et penso arrencar aquest cap teu obsessionat amb bèsties!
Et condemno!
Papa, calia anar precisament de camperols?
Quan estàs en risc,
no és moment de queixar-se pel vestuari.
No em toquis els nassos.
Si algú pot lluir bé amb aquesta roba som nosaltres, els Dudley.
Cert.
La crida de la natura.
Ara és el moment. Segueix-me i copia'm.
Sí!
Milord.
Fill?
Papa?
Qui volies que fos, si no?
El temps és fonamental.
Deixa'm estar! Les claus.
Què cony fas?
Per mon germà.
No havies dit que un rescat amb espases era massa arriscat?
No ho captes, oi?
Caminaria sobre el foc per tu.
La tinc!
-Hola, germà. -Hola, Stan.
-Sortim d'aquest cau. -Espereu.
Alice, vine.
Qui cony és?
L'Alice. Stan, porta la clau.
Com estàs? Em dic Stanley.
No t'espantis per la visera, és una disfressa.
No puc. He vist què fa als qui proven de fugir.
Si canvies d'opinió…
-Fuig. Allibera tothom. -A reveure.
Veniu amb mi, va.
Va!
Vosaltres, correu. Jo me n'ocupo.
Ni parlar-ne!
Marxeu. Ja tinc prou mort a la consciència.
Guildford, tu no vas matar ta mare.
Bé, de fet, sí, però va ser un accident.
Tu no li volies fer mal.
Els cavalls són difícils de menar.
Entenc que m'enviessis lluny.
La pena em matava.
No sabia què més fer.
Guildford, t'has de perdonar a tu mateix.
La teva mare t'estimava.
Gràcies.
Això fa olor d'abraçada.
Les abraçades no fan olor.
Dudley, alto!
Papa, Stan, marxeu. De debò, marxeu!
Stan, emporta't el papa! Va!
Va! Fora!
Jo m'ocupo de la bèstia.
Endavant, Seymour.
He sentit que t'agrada el dolor.
Primer, et mataré.
Després buscaré la teva família traïdora
i també els mataré.
Gens malament.
Vinga.
Guàrdies, feu alguna cosa, imbècils!
Mata'm ràpid.
Torneu-lo a la cel·la.
M'ho passaré bé veient com cremes.
Falten poques hores per a l'execució
i la Jane pensa en les dones condemnades abans que ella.
Les seves vides van quedar reduïdes a les seves morts.
La Caterina Howard es va passar hores
provant maneres de col·locar el cap al bloc.
L'Anna Bolena va contractar un espadatxí expert
per assegurar-se que li tallaria el cap a la primera.
L'Anne Askew va ser cremada,
la Margaret Pole, degollada, l'Elizabeth Barton, penjada.
La Jane es pregunta si elles haguessin pogut fer res
per canviar el seu destí, ho haurien fet?
Encara que comportés vendre's l'ànima?
Què triaríeu, la destral o el foc?
El foc.
No, espera.
La destral, sens dubte.
Vaig a fer un riu.
George?
Sí, milady?
Em preguntava si, com a últim desig,
em podries portar una mica de vi.
I tant, milady.
Si jo fos vós, em posaria ben trompa.
Què?
No puc sacrificar-ne cent dels nostres per ella.
Sembla un fracàs segur.
Ho entens, oi?
Si us plau, Archer.
És la meva amiga i ens va defensar.
La gent ho sap, els agrada.
-Farien… -Susannah.
Et necessito.
Necessito la teva força i coratge.
Venen els escocesos a lluitar pel tron.
Ve la guerra.
Soc imbècil.
Ara sé la veritat i podria canviar el regne.
I no puc fer res, no tinc poder. Soc inútil.
Calla!
Com?
Si no ets l'home que creia,
el que va hostiar una monja per salvar-me el cul, ves a cagar.
Però no et lamentis de qui eres en el passat.
Vols salvar la Jane? Vols unir el regne? Fes-ho.
Què vols que faci?
Pensa alguna cosa.
Tinc una idea.
El vi és francès, milady.
Fa gust de guix, però fa el fet.
No m'acompanyes?
No hi ha prou vi per fer-te un bisbe Flambard.
Entesos, doncs, només un culet.
Remoure'l n'intensifica el sabor.
Que en sou, de llesta.
Per cert, vaig provar allò del pol·len.
Un miracle de l'hòstia, gràcies.
Doncs, salut.
-Què passa? -He vist una aranya.
Era enorme, horrible.
Molt peluda i amb dents.
Té, beu-te el meu.
A la teva salut.
Molt bé…
Ves a buscar els altres guàrdies. Em preparo.
Ja ha arribat: la nit que estàvem esperant.
Si us agraden la beguda, les bromes i la sang,
sigueu benvinguts a la festa Tudor definitiva.
I la meva futura esposa?
On és la Katherine?
De seguida arriba.
Quina alegria.
Qui vol gresca? Jo sí.
Porteu-la.
Jane!
La nostra protagonista imperfecta només es penedeix d'una cosa:
mai no ha dit a en Guildford
que el que sent per ell és, en efecte, amor vertader.
Pot ser que aquest amor justament li doni força per morir.
Em perdoneu, milady?
I una merda.
Què faig? On és?
-Hola, bonica. -Susannah.
Records de l'Edward.
Cremeu-lo!
No us quedeu mirant!
Cremeu el cavall!
En Guildford.
Merda.
Aguanta, que venim!
Guildford.
Mateu-la! No us quedeu palplantats!
Jane! Compte!
Jane, què fas?
Calla, que t'estic salvant.
Para, Jane, et cremaràs.
No puc.
No les puc tallar.
Deixa'm.
Mai.
No et deixaré mai.
T'estimo.
Jo també t'estimo.
Què passa?
Aparta't.
Corre! Corre, Jane!
Pugeu a cavall i atrapeu-la!
Papa, hem de fer un corredor.
Atrapeu-la! No!
Sí, senyor! Corre, germanet!
Els Dudley no es rendeixen mai.
Va, Guildford!
Exacte, canalla. La Jane i en Guildford són vius.
Però la història no acaba aquí.
Perquè la Mary encara és reina.
Si us plau…
-I està… -Tranquil·litza't.
…molt enfadada.
A palau, encara hi ha molts secrets.
Amants secrets.
Noces secretes.
Però, ara per ara, els nostres herois gaudeixen
de la llibertat que tant els ha costat guanyar.
Perquè l'amor, el vertader amor,
realment pot amb tot.
O gairebé…
I doncs, Jane Grey…
Sí, Guildford Dudley?
Què farem la resta de la vida?
-Hi he pensat bastant. -Venècia?
Constantinoble et fliparà. Hi ha una biblioteca enorme.
No podem marxar.
No és això el que volia sentir.
No fugiré.
He de tornar.
No cal que vinguis amb mi.
És clar que vinc amb tu.
Això és el que volia sentir.
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra