Marie tě sesadí. Nepodceňuj ji.
VIDĚLI JSTE
Chci hlavu Jany Greyové na kůlu.
A já za vás pošlu do boje 5 000 mužů.
-Chopte se jich. -Jsi naživu.
Nemůžu odejít. Zabije mou rodinu.
Popravou Jany podnítíte pouliční bouře.
...veřejný soud a obviňte ji z všelijakých nestoudností.
Fajn. Veřejný soud.
Kromě toho Jana Greyová plánovala zničit samotnou královnu Marii.
Nechť je ona zrádkyně a pretendentka řádně odsouzena
a připravena o hlavu.
Závěť jmenující Janu byla padělek.
-Lži. -Sedněte si.
Bratrova závěť byla pravá.
Marie mě otrávila.
A teď chce zabít mou sestřenici. Musím ji zastavit.
Chceš získat trůn nazpět? Udělej to pořádně, ať při sobě někoho máš.
Shromáždím armádu.
Donesly se mi zprávy, kterými se všechno mění.
Lady Jana Greyová se vědomě provdala za Ediana.
Přiveďte ho.
-Ne! -Za takový zločin náleží jediný trest.
Smrt.
Promiň.
Když to někdo v roce 1553 královsky posral,
před popravou ho načas ubytovali na nechvalně známém místě
zvaném londýnský Tower.
Naposledy se sem Jana podívala jako dítě.
Dodnes si vzpomíná, jak sťali hlavu Kateřině Howardové.
Pátá manželka krále Jindřicha sice udělala pár chyb,
ale sekeru si nezasloužila.
A teď je řada na ni.
Jana Greyová byla odsouzena k smrti.
Do hajzlu.
MÁ LADY JANA
Je tu uvězněný také můj manžel Guildford Dudley?
Prosím, musím ho vidět. No tak.
Být pošetilým optimistou má tu vadu,
pánové Rodgers a Hammerstein prominou,
že si nedovedete představit svět,
ve kterém pro vás skutečně všechno dobře nedopadne.
Večeře.
Děkuji. Jsem Jana.
Na zdraví. Je sezóna narcisů.
Zkuste si dát do ranního piva špetku pylu.
A to pomůže?
Nemluv s ní, Jirko. Blbečku.
Mám rýmu.
Chce frnknout jak biskup Flambard.
Spřátelíš se s ní a ani se nenaděješ
a poprosí tě o poslední drink před smrtí.
Skončíš na šrot a ona uteče do Leedsu.
Jen chci vědět o svém muži.
O té bestii?
Ano, Guildford Dudley je Edian.
-Vězní ho tu taky? -Pojď.
Jestli o něm víte, řekněte mi to, prosím.
Můžete mi říct aspoň něco?
Tady není.
Děkuji.
Osvoboďte královnu Janu!
Co je to za randál?
Nevím.
Můžeš.
Jo! Šest ze šesti.
Ještě aby ne.
Vaše Veličenstvo, to se lidé dovolávají Janiny svobody.
Na krvelačné hry není vhodná doba.
Lid nechejte na mně, Norfolku. Zbožňují mě.
To se podívejme.
Zastat se Jany Greyové, to od tebe byla velká hloupost, Alžběto.
Marie, prosím.
Už si vyběhni.
Hned!
Marie!
Tak už přestaňte!
Chci jí udělit lekci!
Lekci? Poslouchejte je chvíli přece.
Volají po právech pro Ediany.
Uhaste ten požár, než se rozšíří!
Buďte královnou, ne tyrankou!
Ustupte, Norfolku.
Vaše Veličenstvo, hluboce se omlouvám.
Nechal jsem se unést.
Marie, prosím!
Marie! Jak můžeš?
Jéminkote.
Výborně, Vaše Veličenstvo.
Můžete teď na slovíčko?
Vím, jak ty nesmyslné nepokoje vyřešit.
Žalářní blivajz není nic proti tomu utrpení,
když nevíte, zda je váš drahý v bezpečí.
Kde je asi Guildfordovi konec?
A... Hele, to je ostrý hrot.
Ano!
Pád z takové výšky by znamenal okamžitou smrt.
Jana je zoufalá.
Ale není pitomá.
-Jano. -Buď zdráva, matko.
Zachránila jsem tě. Nemáš zač.
Kde je Guildford?
Je naživu.
Zatím. Drží ho Seymour.
Ale ne.
Neříkej mi, že se rmoutíš pro muže, který ti lhal,
kvůli kterému jsi skončila tady.
-Tady jsem skončila kvůli tobě! -Dospěj!
A přijmi aspoň špetku odpovědnosti.
Zašla jsi se zemí moc daleko.
Ne. S radou, šlechtou, s těmi ano.
Ale ne se zemí. Ta se změnit chce.
Proč ona se mnou musí být vždy v opozici?
Poslouchej. Domluvila jsem se s Marií na tvém vykoupení.
Musíš zavrhnout edianství i svého zvířecího manžela.
Řekneš, že tě ta bestie očarovala.
Víš, že to neudělám.
Je to moje vina.
Dala jsem ti chytrost, ale ne sílu.
Měla jsem tě nechat poznat, jak hnusný a brutální tenhle svět je.
Pak bys tomu možná rozuměla.
Nejsem slabá, jen ne chladnokrevná!
A nemilující, a nehodná lásky!
To si o mně myslíš?
Že nemiluji?
Ale miluji,
a jako tvá matka tě prosím, Jano,
přestaň být taková nula a přijmi tu mizernou dohodu!
Děkuji ti za moudré rady, matko.
Vyřiď Marii, že chci vidět svého muže. Pak se můžeme bavit.
Stráže.
Stráže! Stráže!
Ztichni!
Kdo je tam?
Nekřič, neupozorňuj na sebe.
Tvou jedinou nadějí je, že na tebe úplně zapomenou.
Kdo jsi? Kde to jsme?
Jmenuji se Alice. Jsi v tajném žaláři.
Jen pro nás bestie.
Tajný žalář?
Jde sem.
Co? Kdo? Alice!
Alice?
Hej, bestie!
Do popravy zbývá 73 hodin.
To je 4 380 minut.
262 800 sekund.
Jeden výdech a nádech trvají tři sekundy.
To je 87 600 dechů
do jejího posledního výdechu.
Máme rozkaz vzít vás do stájí, mylady.
Nakonec svého chotě uvidíte.
Guildforde?
Ne, ne, ne! Prosím! Ne!
Ne. Ne, ne.
Ne! Ne!
Guildforde.
Naletěla!
To není ta tvoje bestie. Přestaň bulet.
Guildford není mrtvý?
Ne, dělám si z tebe šoufky.
Jsi zlá.
Patří ti to.
Posíláš za mnou s prosíkem matku?
-Řekni mi, kde je můj muž. -Ne.
Jano, useknu ti hlavu,
jako jsme ji usekli tamhletomu valachovi,
a všichni, které znáš, se budou dívat a bavit se.
Ale svého zvířecího chotě ještě můžeš zachránit.
Bude stačit,
když u dvora přečteš tohle.
A když to přečtu,
-ušetříš ho? -Ano.
Nemůžu ti věřit.
Já vím.
Nestrachuj se.
Aspoň jeden z nás by měl.
Smečka nám pomůže. Jsem si jistý.
Nebo nás pověsí za nohy.
Eduard byl za své vlády vždy příliš nemocný nebo otrávený,
aby si dělal hlavu s tím, co pro Ediany
vyhnanství skutečně znamenalo.
A sice hlad a utrpení.
Táboření.
Tak takhle Ediani žijí?
Ne dobrovolně.
Když s ním takhle zakřesáš...
Posloucháš mě?
Vážně se to musím učit?
Nemůžeš to za mě navždycky dělat ty?
-Slyšels pravidla, když jsme tě přijali. -No jo.
Jaká že byla?
Možná to byla chyba.
Děláš si prdel?
Eduarde? Králi Eduarde!
Je to on!
Vaše Veličenstvo.
Co se tu sakra děje?
-Jste mrtvý. -Zemřel jste?
-Jsem naživu. -Je naživu!
A potřebuji vaši pomoc.
Marie ovládla palác a zatkla Janu.
Jestli nezasáhneme, přijde o hlavu.
Cože? A kde Janu drží?
V londýnském Toweru.
Musím znovu získat trůn. Jedině tak ji lze zachránit.
Potřebuji vás po boku v boji.
Proč nejdete za svýma lidma?
Velkému veritskému králi nějací šlechtici jistě pomůžou.
-Jsou moc daleko a není čas. -Tady pomoc nehledejte.
Je mi líto.
Počkejte!
Jako král jsem proti Edianům dopustil hrozné věci.
Ponesu si to do konce života a moc toho lituji.
Ale Jana si pomoc zaslouží.
Když je teď Marie královnou,
povede proti vašemu lidu čistku, jestli ji nezastavíme.
Až budu králem opět já, budu vaším zastáncem.
Budu za vás bojovat, jako jsem měl předtím. To vám slibuji.
Na sliby je pozdě.
Zuzano!
Je mi líto.
-Jdi ode mě! -Proč?
Proč asi? Jsi Seymourův syn.
Kdybych věděl, že se sem vrací s armádou, řekl bych to.
Kateřino,
dovol mi ti prokázat svou lásku a věrnost.
Uprchni se mnou.
Ty ses pomátl.
Mám peníze od Norfolka.
Můžeme do Švýcarska, na Korsiku, do Neapole.
-Kamkoli, kde nás Seymour nenajde. -To nejde.
Janu čeká smrt.
Markéta nás zavrhla.
A matka sice bývá po většinu času zcela nesnesitelná,
ale pořád je to má matka.
Nikoho jiného nemá.
„Dobří lidé,
mým posledním přáním je, aby královna Marie vymýtila edianství.
Podporuji její plán vyhubit...“
Pro některé jsou zásady sakra vrtkavé.
Ty Janiny jsou však pevné
jako samý střed Země, na jejímž povrchu se všichni nacházíme.
Pokud se ovšem nedíváte v letadle.
V tom případě to neřešte.
„Nechť je jednoho po druhém uštve.“
Nezníte moc přesvědčivě.
No a?
Poslouchal jsem vás a musí to znít, jako že tomu sama věříte.
Jinak ho nezachráníte.
Proč vám záleží na mém choti?
Měl jsem bratrance. V Tootingu.
Jednou se proměnil.
Chvíli jsme ho skrývali, ale našli ho.
Víte?
Svět je takový, jaký je,
ale vypadá to, že váš manžel má naději.
Přečtěte tu řeč.
Prosím.
Můžete mu prosím nějak předat vzkaz?
Musí vědět, že nemyslím vážně ani jediné slovo.
Co to vyvádíš?
Nic, pane. Promiňte. Už se to nestane.
Nikdy nemluv s vězni.
Zatraceně.
Už jsem tu.
Čas zemřít.
Anebo přežít.
Cože?
Můžeme to nafingovat.
Potřebujeme jen náhradníka a těch tu mám náhodou celou řadu.
Pytel přes hlavu, mrtvola a tak dále a tak dále. A voilà!
Celý svět uvěří, že tě popravili.
A potom co?
Zůstaneš u mě.
Zdatných mladých bestií, které budou věrně sloužit
své královně a zemi, není nikdy dost.
Raději zemřu, než abych hnil v tvém žaláři.
Tohle není jen žalář.
Bavíme se tady různě.
Vyzvědačstvím, žhářstvím, nájemnými vraždami, lékařským výzkumem.
Už roky se snažíme přijít na lék.
Co jsem tak slyšel, to by tě mohlo obzvlášť zajímat.
Žádný lék není.
Zkrátka můžeš zůstat naživu tady,
nebo zahynout bolestivou smrtí se svou nevěstou.
Nuže...
Aspoň ještě před smrtí uvidím Janu.
Ať je tedy po tvém.
Utřít.
Mám z nervů břichabol.
Nejsem hotová.
To vždycky, když jsem natěšená.
Mám pro Guildforda připravenou podívanou,
ze které by se staří Římané tetelili blahem.
Neslíbila jste Janě, že ho ušetříte?
Máš se ještě o politice co učit, panenko.
Lži jsou naši kamarádi.
Co s ním provedete?
Nuže, nejdřív ho... Jsem na záchodku!
Vaše Veličenstvo, tohle posílá...
Ven!
Někdo posílá dáreček?
Kdopak?
Španělský princ Filip.
Tak hoch.
Co je to?
Otevři ho.
Ano?
Máte návštěvu.
-Jano. -Markéto.
Co tu děláš? Poslala tě matka?
Ta mě nesnáší.
Ale kdepak. Je už holt taková.
Taková mrcha.
Marie se mi teď se vším svěřuje.
Takže mi věř, že jsi v háji.
Lhala ti.
Nemůžeš Guildforda zachránit.
Popraví vás oba společně.
No jistě.
Díky, žes mi to řekla.
Moc mě to mrzí.
Nechci, abys umřela.
Jsi silná, chytrá
a pěkně ostrá čertice.
Ale pamatuj na to být taky laskavá.
Věř, že lidé jsou dobří,
a odpusť jim, když nebudou.
Mluvíš o naší matce?
Už to tak vypadá.
Tak, končíme.
Pojď ke mně.
Do hajzlu s Marií.
Do hajzlu s ní.
Ano, do hajzlu s Marií.
Jana totiž možná úplně naposledy
vymyslela plán.
Zdravím.
Můj bratr je mrtev
a já jsem teď královna.
Ťuk, ťuk.
Zdravím.
Ty máš dobrou náladu.
Jsem zamilovaná.
Piškotku.
Otevři to.
Copak to bude?
Co to jen může být?
Ježíšikriste!
Ano, to posílá španělský princ Filip.
Paže jejich zcela posledního Ediana.
Filip je vyhladil do mrtě. No není okouzlující, jak je schopný?
Jeho inkvizice bestií byla tak úspěšná,
že chce spojit síly a vyhubit je i na anglické půdě.
Jestli dobře vidím, byl na té paži prsten. Neříkej mi...
-Ano, vezmu si ho. -Jen přes mou mrtvolu.
Sklapni, Seymoure, nikdy jsem neměla v úmyslu si tě vzít.
Když teď můžu mít skutečného prince.
Ale mám tě ráda.
A proto... jsem ti našla nevěstu.
Do hajzlu.
Útěk. Vězeňkyně na útěku!
Tam nahoře!
Dovnitř!
Vytáhněte ji.
Sem s ní.
Pojď sem!
Opravte to.
To po mně nemůžete chtít.
Je královnou, může po nás chtít, co se jí zlíbí.
Bude z nás jedna velká šťastná rodinka.
Konec dobrý, všechno dobré.
To by se mělo zapsat.
Vaše Veličenstvo, promiňte.
Kateřino, stůj!
Kateřino, vrať se!
Zase se mnou obchoduješ.
Vůbec ne, zachraňuju tě.
Dělám to pro naši rodinu. Plň svoji povinnost.
Ne.
Cos to řekla?
Řekla jsem...
Řekla jsem ne!
Ne!
Vezmi si mě.
Existuje jedovatý mech s názvem Aconitum napellus.
Když se smíchá s hydroxidem vápenatým, například z vápenného zdiva,
vznikne smrtelný neurotoxin.
Pak už zbývá jen lstivý způsob podání.
Stráže.
Ať je to za námi.
Ale, ale, tak jsme tu zas.
Řekni, co máš na srdci.
Jen kvůli Guildfordovi.
To vůbec nejlepší na jedu je,
kolika mazanými způsoby lze oběť přimět ho pozřít.
Připravena.
Než promluvím, musím sestřenku poprosit o odpuštění polibkem.
-Necháš mě? Stráže! -Je to zvykem!
Přečti ten projev.
Ráda bych řekla,
že jsem jako vaše královna chybovala.
Jsem tvrdohlavá,
sobecká,
-vznětlivá. -To není to, co jsem ti dala.
Ale kvůli tomu jsem odsouzena nebyla.
Byla jsem odsouzena, protože království sužovala choroba.
Odveďte ji.
Bohatí a mocní chtějí, abyste nenáviděli Ediany
a neviděli skutečné zlo, kterým jsou oni.
Nezavrhnu Ediany. Zavrhuji tebe, Marie!
Jano Greyová, to tě bude stát tu tvoji zpropadenou Ediany milující hlavu!
To já zavrhuji tebe!
Tati, to jsme se museli převléct zrovna za rolníky?
Když směle riskuješ,
nemáš co remcat o módních rozhodnutích.
Tak nebrblej o šatech.
Přiznejme si, jestli v tomhle někdo vypadá přesvědčivě, jsme to my Dudleyové.
Pravda.
Volání přírody.
Tohle je naše šance. Pojď za mnou a dělej to co já.
Jo!
Mylorde.
Synu?
Tati?
Ovšem že jsem to já.
Není času nazbyt.
Hej! Pusť mě! Moje klíče!
Co to sakra děláš?
To je za mého bratra.
Já myslel, že dobrodružný únik
je pro tebe moc riskantní.
Ty to pořád nechápeš, co?
Prošel bych pro tebe ohněm.
Mám je!
-Nazdar, bratře. -Ahoj, Stane.
-Pryč z té pekelné díry. -Počkat.
Alice, pojď s námi.
Kdo to k čertu je?
Přece Alice. Stane, klíč.
Zdravím, já jsem Stanley Dudley.
Té přilbice se nelekejte, jsme v přestrojení.
Nemůžu. Viděla jsem, co dělá těm, co se pokusí utéct.
Kdyby sis to rozmyslela.
-Vysvoboď sebe i ostatní. -Ahoj.
Držte krok, pohyb.
Pohyb!
Vy dva utíkejte. Já se o to postarám.
To ani náhodou.
Běžte. Mám na svědomí už dost životů.
Guildforde, tys svou matku nezabil.
Tedy ano, ale ne úmyslně.
Nechtěl jsi jí ublížit.
Koně jsou těžkopádná stvoření.
Není divu, žes mě poslal pryč.
Byl jsem zdrcený žalem.
Nevěděl jsem, co jiného si počít.
Guildforde.
Musíš si odpustit.
Tvá matka tě milovala.
Děkuji ti.
Cítím objetí.
Objetí nejsou cítit, Stanley.
Dudleyové, stát!
Tati, Stane, nechte mě tu. Vážně, běžte!
Stane, odveď tátu! Hned!
Běžte!
Tu bestii si podám sám.
Tak pojď, Seymoure.
Prý se v bolesti docela vyžíváš.
Nejdřív zabiju tebe.
Pak najdu tvého zrádného otce a bratra
a zabiju i je.
To nebylo vůbec zlé.
Tak pojď.
Stráže, dělejte něco, vy pitomci!
Aspoň mě zabij rychle.
Odveďte ho zpátky do cely.
Rád se podívám, jak hoříš.
Do popravy zbývá jen několik hodin
a Jana myslí na všechny ty ztracené ženy před ní,
které se zapsaly do dějin jen svou smrtí.
Kateřina Howardová celé hodiny nacvičovala,
jak nejlépe položit hlavu na špalek.
Anna Boleynová si najala mistra meče z Calais,
aby měla jistotu, že jí hlavu usekne jednou ranou.
Annu Askewovou upálili,
Markétu Poleovou zmasakrovali, Alžbětu Bartonovou oběsili.
Jana přemýšlí. Kdyby měly ty ženy možnost
svůj osud zvrátit, udělaly by to?
I kdyby měly zaprodat svou duši?
Kdyby sis měl vybrat mezi sekerou a hranicí, co by sis vybral?
Hranici.
Ne, počkej.
Sekyru. Jo, rozhodně.
Jdu vyvenčit draka.
Jiří?
Ano, mylady?
Splnil byste mi poslední přání
a donesl mi trochu vína?
Jistě, mylady.
Na vašem místě bych se totálně zlískal.
Co je?
Nemůžu pro její záchranu obětovat sto z nás,
když by to možná ani nevyšlo.
Rozumíš tomu, že jo?
Střelče, prosím.
Je to přítelkyně, bojovala za nás.
Zdejší lidi to ví, mají ji rádi.
-Určitě by... -Zuzano,
potřebuju tě.
Tvoji sílu a chytrost.
Skoti nám chtějí pomoct získat trůn.
Blíží se válka.
Jsem hlupák.
Už znám pravdu a mohl bych království vážně změnit.
Nemůžu nic, jsem bezmocný, k ničemu.
Sklapni!
Co?
Jestli nejsi ten chlap,
co dal jeptišce pěstí, jen aby zachránil ubožáka, jako jsem já, tak si naser.
Ale nefňukej mi tady o tom, jakej jsi bejval dřív.
Chceš zachránit Janu? Sjednotit království? Tak to udělej.
Co mám podle tebe dělat?
Vymysli něco.
Mám nápad.
Je to francouzské víno, mylady.
Má trochu křídovou chuť, ale postačí.
Nepřidáte se?
Není ho dost na to, abych vám zdrhla jako biskup Flambard.
Tak trošku, když se nikdo nedívá.
Po zamíchání prý chutná lépe.
Bože, jste chytrá.
Mimochodem, vyzkoušel jsem ten váš tip s pylem.
Hotový zázrak, děkuju.
Nuže, na zdraví.
-Co to děláte? -Viděla jsem pavouka.
Obrovitého, vypadal děsně.
Měl chlupy a kusadla.
Vezměte si to moje.
Na vaše.
Tak dobře...
Dojděte pro zbylé stráže, že už budu připravená.
Je to tady. Večer, na který jsme všichni čekali.
Jestli máte rádi pití, krev a zábavu,
vítejte na největším tudorovském jamboree.
Kdepak je moje nastávající?
Kde je Kateřina?
Brzy přijde.
Jak radostná to chvíle.
Kdo je připravený to rozjet? Já jo.
Přiveďte ji!
Jano!
Naše dokonale nedokonalá hrdinka lituje jen jediného.
Nikdy neřekla Guildfordovi,
že to, co k němu cítí, je skutečně pravá láska.
Láska, která jí snad dodá sílu zemřít.
Odpouštíte mi, mylady?
Ani hovno.
Co mám dělat? Kde to je?
-Nazdar, průšvihářko. -Zuzano.
Pozdravuje tě Eduard.
Upalte ho!
Nestůjte tam!
Zapalte toho koně!
Guildford.
Do hajzlu.
Jdeme pro tebe.
Zabijte ji! Co tam stojíte?
Jano! K zemi!
Jano, co to děláš?
Ticho, zachraňuju tě.
To ne, uhoříš.
Nejde to.
Nemůžu je přeříznout.
Nech mě tu.
Nikdy.
Nikdy tě neopustím.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Co se děje?
Uhni.
Ujížděj, Jano!
Na koně a jeďte za ní!
Tati, musíme uvolnit cestu.
Chyťte ji! Ne!
To je ono! Běž, brácho!
Dudley se nikdy nevzdává!
Je to tak, vážení. Jana a Guildford přežili.
Náš příběh však ještě nekončí.
Marie je totiž pořád královna.
Sestro, prosím...
-A je... -...uklidni se.
...nanejvýš rozhořčená.
Palác stále skrývá mnohá tajemství.
A tajnou lásku.
A tajné vdavky.
Nejdřív si však naši hrdinové budou užívat
tvrdě vydobytou svobodu.
Protože láska, pravá láska,
opravdu všechno překoná.
Teda... skoro.
Nuže, Jano Greyová...
Ano, Guildforde Dudley?
Jak naložíme se zbytkem života?
-Už jsem nad tím přemýšlela. -Benátky?
Ty by sis nehorázně užila Konstantinopol, tu mega knihovnu.
Nemůžeme pryč.
Doufal jsem, že to neřekneš.
Nechci utíkat.
Musím se vrátit.
Nemusíš se mnou.
Jistěže půjdu s tebou.
Doufala jsem, že to řekneš.
Překlad titulků: Martin Zeidler
Kreativní dohled: Kateřina Hámová