‫תגידו לי שלא פרצתם את השער, תגידו לי את זה, בבקשה.‬
‫שמעתי מה קורה. יצאתם מדעתכם.‬
‫תראה אותך, בילי. אתה במצב נוראי.‬
‫- רק רגע... - בחייכם.‬
‫מאוחר, אתם שיכורים.‬
‫לפני שתעשו משהו טיפשי, לכו הביתה וחכו לאח שלכם.‬
‫- איפה רט ופרי? - מספיק!‬
‫לכו הביתה ותירגעו. לא שמעתי אפילו התנצלות.‬
‫- סליחה, גברת אבוט. - תודה, בילי.‬
‫לוק, תהיה חכם ותלמד מאחיך‬
‫ונדבר מאוחר יותר, בסדר? לילה טוב. תבורכו.‬
‫טוב. איפה אבא שלכם?‬
‫המרעה המערבי‬
‫אני הולך להביא חולצה.‬
‫מה קרה לרגל שלך?‬
‫אל תדאגי.‬
‫- אתה מדמם. - אני בסדר.‬
‫אבא, איפה הגופה?‬
‫אל תגיד לי. אני לא רוצה לדעת.‬
‫אם הכול יתחרבן גם אני אשא באשמה.‬
‫אם נגיע לזה, אקח עליי את האשמה.‬
‫פרי, תפסיק.‬
‫כולנו מעורבים בזה.‬
‫בסדר, רויאל,‬
‫תגיד לנו כל מה שאתה חושב שאנחנו צריכים לדעת.‬
‫היא איננה. הגופה איננה. זה כל מה שאתם צריכים לדעת.‬
‫- היא בשטח שלנו? - היא איננה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫- עבודה, זה מה שיש עכשיו. - אבא...‬
‫- עסקים כרגיל. - אז להעמיד פנים שזה לא קרה?‬
‫יש לך רעיון אחר?‬
‫קודם כול, יש האישה ההיא בשטח.‬
‫איזו אישה? איזו אישה, רויאל?‬
‫יש בחורה היפית שהקימה מחנה במרעה המערבי.‬
‫- ממתי? - מאז לאחרונה.‬
‫- מאז השבוע שעבר. - אלוהים! אם היא ראתה משהו...‬
‫- היא לא ראתה. - איך אתה יודע?‬
‫אתם צריכים לסמוך עליי.‬
‫- היא עדיין שם? - אמצא אותה.‬
‫סלק אותה מהשטח בדחיפות.‬
‫רק רגע. אנחנו צריכים לברר אם היא ראתה משהו, למצוא אותה, לדבר איתה.‬
‫אני אמצא אותה. אטפל בזה.‬
‫כדאי מאוד.‬
‫עוד סימנים בשטח?‬
‫- כמו מה? - כמו החולצה שלך.‬
‫אמרתי לכם שאני לא יודע איפה החולצה שלי!‬
‫- אתה בטוח? - מה זאת אומרת?‬
‫אל תתחצף לאבא.‬
‫אם אתה רוצה שנהיה מעורבים בזה אנחנו צריכים להיות מתואמים.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫הרגל שלך מדממת.‬
‫- אני בסדר, מותק. - למה הרגל שלו מדממת?‬
‫איימי, את יכולה לתת לנו דקה?‬
‫תראי, מותק...‬
‫אני צריכה לאכול ארוחת בוקר לפני בית הספר.‬
‫אלוהים.‬
‫זה היה לוק או בילי?‬
‫שירה בך.‬
‫לוק.‬
‫אבל אתה אומר לי שהוא לא ראה אותך?‬
‫אני לא יודע. היה לו מזל.‬
‫הוא ירה בחושך.‬
‫אתה חושב שיסלחו לנו על זה?‬
‫את זה עוד אגלה.‬
‫בחרו בג'וי הוק לשריף מחוז אמיליה‬
‫רוז, תאכלי את ארוחת הבוקר שלך.‬
‫מי לא מפסיק להתקשר אלייך?‬
‫לוק טילרסון. הוא שואל אם ראינו את טרוור.‬
‫לא הייתי צריכה לתת את המספר שלי.‬
‫כל הכבוד, פרד!‬
‫מספרת קלין קאט‬
‫לעזאזל, זה חם!‬
‫שריף‬
‫היי, רט, מה שלומך?‬
‫שריף ג'וי.‬
‫טי‬
‫לעזאזל. בוא.‬
‫זה אבזם.‬
‫הוא של טרוור. מצאתי אותו מאחורי הבר בפעם האחרונה שראינו אותו.‬
‫- טוב. מתי זה היה? - ביום ראשון.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה איתו?‬
‫תחקרי. תסתכלי, יש עליו דם.‬
‫אתה יודע שזה יכול להיות כל דבר.‬
‫- ובתור השריף אני לא יכולה... - ממלאת מקום.‬
‫סליחה, זה התואר הרשמי מאז שברט מת, נכון?‬
‫כן. אבל אני לא יכולה להציג את זה כראיה.‬
‫פשוט מסרת לי אותו.‬
‫אני מבינה שאתה מודאג,‬
‫אבל זאת לא הפעם הראשונה שטרוו נעלם לכמה ימים.‬
‫תאמין לי, נבדוק את זה.‬
‫שמעתי שאת מתמודדת מול טרודי קול על משרת השריף.‬
‫הייתי אומרת שהוא מתמודד מולי.‬
‫לבחור הזה יש מעריצים בלנדר.‬
‫זה יהיה מרוץ טוב.‬
‫מתי ההצבעה?‬
‫בעוד 28 ימים.‬
‫אף פעם לא היה לנו שריף אינדיאני.‬
‫או גיי.‬
‫הגיע הזמן. תגידי לנו איך נוכל לעזור.‬
‫אני מצטער שאני מטריד אותך עם הסיפור של טרוור.‬
‫אנחנו פשוט דואגים לו מאוד, זה הכול.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אקח אותו למשרד. אני יכולה לקחת אותו?‬
‫בבקשה. כולו שלך.‬
‫בחרו בג'וי הוק לשריף‬
‫בנק קהילתי‬
‫עמק ביזון בנק ויומינג‬
‫היי.‬
‫אפשר לדבר במקום אחר?‬
‫לא יודעת. יש לי הפסקה רק בעוד שעה.‬
‫- אוקיי. - אוקיי מה?‬
‫אני אחכה.‬
‫כאן, בבנק?‬
‫כן, או במקום אחר.‬
‫פגוש אותי במסעדה מעבר לרחוב.‬
‫בסדר.‬
‫וזהו זה, עד שראיתי את אבי מנצח ברודיאו.‬
‫מאז ידעתי. כל מה שרציתי זה לרכוב על שוורים.‬
‫ברכותיי, דרך אגב.‬
‫על מה?‬
‫על זה שקודמת.‬
‫הבחור שהיה מעליך נפסל על סמים.‬
‫אתה רוכב בשבוע הבא.‬
‫מה? את רצינית?‬
‫היית על כוכב אחר?‬
‫לא.‬
‫קרו הרבה דברים.‬
‫את רוצה לצאת איתי למסעדה?‬
‫לא הערב, מתישהו.‬
‫- או הערב, אם את רוצה. - רט, אתה מציע לי לצאת?‬
‫- עכשיו אתה מדבר ספרדית? - כן.‬
‫לא הבנתי את זה בכלל, אבל מה דעתך על מחר?‬
‫כן, מחר זה טוב.‬
‫זה מה שרצית לדבר עליו?‬
‫לא, זה היה משהו אחר.‬
‫אני לא גאה על מה שעשיתי לטרוור בערב ההוא.‬
‫אתה מתכוון לקטטה? זה בסדר.‬
‫אף פעם לא חיבבתי את הבחור הזה.‬
‫לא, אבל...‬
‫את מכירה את משפחת טילרסון. את מוכנה לשמור את זה בסוד?‬
‫אין בעיה.‬
‫אלוהים, התגלה בפנינו.‬
‫הלו.‬
‫היי. 2,430 דונם?‬
‫עורך דין נחש מטעם טילרסון התקשר.‬
‫אני יודע.‬
‫למה רק עכשיו אני שומעת על זה?‬
‫קרו הרבה דברים, אם לא שמת לב.‬
‫יש לנו בעיות גדולות מזה.‬
‫הייתי אומרת שמחצית המרעה המערבי זאת בעיה גדולה.‬
‫- לאן אתה הולך? - לדבר עם טוד בארני.‬
‫היי.‬
‫קח את פרי איתך.‬
‫לא, הוא צריך לעבוד.‬
‫לא, מה שהוא צריך זה את אביו.‬
‫אני לא יודעת אם הוא מסוגל להתגבר על זה.‬
‫בבקשה, תנסה לעזור לו. אני לא יכולה לראות אותו ככה.‬
‫- בסדר. - יופי.‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫שניכם הייתם שיכורים, התקוטטתם, הרחקתם לכת.‬
‫זאת הייתה תאונה, נכון?‬
‫הפסקתי להאמין בתאונות.‬
‫אתה מדבר על רבקה?‬
‫אני מדבר על הגורל.‬
‫- גורל? - כן.‬
‫מה איתו?‬
‫ככה אתה חושב שהעולם עובד?‬
‫אני לא יודע איך העולם עובד.‬
‫טוד בארני משרד עו"ד בארני‬
‫אז זאת החווה שלכם, הזכויות הוקצו ב-1878,‬
‫וזאת חוות טילרסון, הזכויות הוקצו ב-1872.‬
‫הרמאים האלה טוענים שהשתלטתם על 2,430 דונם שלהם.‬
‫וזאת הסיבה.‬
‫למדינה היו בעיות כשהם שרטטו מחדש את גבולות המחוז,‬
‫אז מה שיש כאן זאת פשלה טופוגרפית קלאסית.‬
‫אתם רואים את זה? זאת פינה במרעה המערבי שלכם,‬
‫אבל אי אפשר לדעת אם זה שטח של טילרסון או שטח ללא בעלים.‬
‫זה בלגן אחד גדול.‬
‫העניין הוא שיש להם טענה מבוססת שהשטח לא שלכם.‬
‫ברור. הם שילמו לשמאי המחוזי.‬
‫זה יכול להיות.‬
‫אתה רוצה את עצתי? תן להם את השטח המחורבן.‬
‫לא.‬
‫זה אזור יפה, אבל לא שווה לאבד בגללו את כל החווה.‬
‫אני רוצה להבין, טוד.‬
‫עורך הדין שלי מציע לי להשתפן‬
‫ולמסור קילומטר וחצי מהשטח שלנו?‬
‫זה לא סתם פיסת אדמה.‬
‫המשפחה שלנו מנהלת שם חווה כבר שלושה דורות.‬
‫לא ניתן אותה סתם כך.‬
‫אני רק אומר שמשפחת טילרסון לא מפסידה.‬
‫לכל דבר יש תקדים.‬
‫יש משהו בדבריו.‬
‫אם ניתן להם את השטח אולי הם יניחו לנו בעניין טרוור.‬
‫אולי נרצה אותם וניפטר מהם?‬
‫בן, אני רוצה לספר לך על משפחת טילרסון.‬
‫כשהיית ילד היה לוויין טילרסון פועל חווה‬
‫ששור נגח בו. ישר בבטן.‬
‫כולם ידעו שהוא גמור, אבל לא הצליחו לשחרר אותו מהחיה.‬
‫כיוון שהאמבולנס היה במרחק שעה היו לוויין שתי אפשרויות.‬
‫לירות בשור, להרוג בקר יקר ערך, אבל להעניק לאיש מוות מכובד,‬
‫או לא.‬
‫ויין בחר באפשרות השנייה.‬
‫הוא שלח את כולם לעבודה בזמן שהבחור נגרר על השור,‬
‫לפני שהפועל נשם את נשימתו האחרונה.‬
‫לא מרצים את משפחת טילרסון. תופסים מהם כמה שיותר מרחק.‬
‫משהו קרה לרגל שלך?‬
‫לא, זאת רק הזקנה. השריר נמתח כשיצאתי מהמיטה. לא תאמין.‬
‫אודיע לו שאתה כאן.‬
‫מעצמי אין מקום להסתתר‬
‫אל תגרמי לי לסגור עוד דלת אחת‬
‫אני לא רוצה להמשיך להיפגע‬
‫הישארי בזרועותיי אם תעזי‬
‫או שאני צריך לדמיין אותך שם‬
‫אל תתרחקי ממני‬
‫אין לי כלום, כלום, כלום‬
‫אוניברסיטת ויומינג המחלקה למתכות נדירות, ד"ר ניה בינטו‬
‫אם אין לי אותך‬
‫בסדר, בוא.‬
‫רויאל.‬
‫ויין. איך ה...‬
‫לוק, תביא לי מיץ עגבניות וצדפות?‬
‫רויאל, משהו לשתות? מיץ עגבניות וצדפות?‬
‫יש לך תה קר?‬
‫לא? אז כמוהו. תודה.‬
‫אתה עדיין מחפש את טרוו?‬
‫לוק אחראי על זה. הוא בטח יצא לסיבוב ברים,‬
‫או שהוא מעולף במיטה של איזו פרגית או בלה בלה בלה...‬
‫בוא ניגש לעניין. רוי, אתה על השטח שלי.‬
‫רק רגע.‬
‫תשמח שאני לא מבקש פיצויים על הגנבה שלך.‬
‫בוא נדבר בכנות. היחיד שגונב כאן הוא אתה.‬
‫זאת ויומינג, רוי, היא נגנבה מהיום שבו היא קיבלה את שמה.‬
‫אתה משחד מישהו?‬
‫רק אדם אחד מפר כאן את החוק והמדינה אומרת שזה לא אני.‬
‫אז למה עכשיו?‬
‫אולי אני רק רוצה להתקרב אליך.‬
‫אתן לך 810 דונם במרעה הדרומי שלי כתחליף.‬
‫במערבי.‬
‫למה במערבי?‬
‫"למה במערבי?" כן.‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫הייתה תקופה בסוף שנות ה-80 שבה התעניינתי באומנות ארוטית.‬
‫קניתי 30 ציורים אולי.‬
‫אני לא מדבר על מתחסדים,‬
‫אני לא מדבר על אוברי בירדסלי או על פבלו פיקאסו המזדיין,‬
‫אני מדבר על יצירות קיצוניות,‬
‫על יצירות שהן אגרוף בבטן. נאן גולדין, בטי טומפקינס, ג'ורג' קונדו.‬
‫עשיתי את זה כי חשבתי שאני רוצה משהו חריף, משהו דביק.‬
‫רציתי שהבית שלי יהיה מקום שבו הדופק מואץ.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫אז קניתי עוד ועוד.‬
‫חשבתי, "אם רק אמצא את הציור הנכון,‬
‫"אם רק אמצא את התצלום הנכון," אתה מבין?‬
‫די מהר‬
‫הקירות היו מכוסים בתועבה.‬
‫זה היה גורם לך להיגעל,‬
‫ובכל זאת, זה עדיין לא עבד.‬
‫ואז הבנתי‬
‫שמה שגורם לדופק שלי להאיץ‬
‫זה מה שלא יכולתי לראות,‬
‫מה שלא ידעתי עליו,‬
‫שהוסתר ממני‬
‫וגרם לי לחפש.‬
‫אנחנו נולדים לצוד וגבול אחד מוליד אחר.‬
‫יותר מכול אני רעב.‬
‫אני רוצה את המרעה המערבי שלך, כי אני רוצה את המרעה המערבי שלך.‬
‫אני מציע לך עסקה מעולה על עמק ש...‬
‫לא אכפת לי אם אתה מציע לי חור תחת שני, רוי!‬
‫המרעה המערבי יהיה שלי,‬
‫וגם מדינת ויומינג אומרת את זה.‬
‫אז עורכי הדין יפתרו את זה.‬
‫מה מיוחד לך כל כך בשטח הזה?‬
‫אני מניח שזה עניין סנטימנטלי.‬
‫תמיד היית ערמומי,‬
‫מאז היום שבו הכרנו.‬
‫תודה על מיץ הצדפות, ויין.‬
‫אני יכולה ללכת לטייל? עשיתי את כל המטלות שלי.‬
‫בסדר.‬
‫- תיצמדי לשביל. - בסדר.‬
‫תחזרי לפני ארוחת הערב.‬
‫סליחה.‬
‫למה את כאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני יודעת שאני אמורה להיות כאן.‬
‫למה?‬
‫את רואה את זה?‬
‫אני...‬
‫אני מציירת את זה שנים,‬
‫ועכשיו אני רואה את זה כאן בכל מקום.‬
‫זה נראה כמו הסמל המשפחתי שלי.‬
‫את בת אבוט?‬
‫- רויאל... - את מכירה אותו?‬
‫הוא התנהג מוזר הבוקר, אבל הוא תמיד היה מוזר.‬
‫היום?‬
‫כן, בארוחת הבוקר.‬
‫למה?‬
‫סתם. אני...‬
‫אני פשוט שמחה לשמוע את זה.‬
‫אני אוהבת את השרשרת שלך.‬
‫זאת?‬
‫גם אני.‬
‫א'‬
‫אוריפידס מכניקת הקוונטים המודרנית‬
‫רט, תעביר לי את הצלחת של איימי.‬
‫אתה חושב שהיא סטתה מהשביל?‬
‫בסדר. תודה.‬
‫תפוחי אדמה?‬
‫תודה.‬
‫- רט, תעביר לי את הלחם, מותק. - כן.‬
‫אני יכול להתפלל?‬
‫אני רוצה לברך על ארוחת הערב.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים היקר,‬
‫אנחנו מתפללים‬
‫למען טרוור,‬
‫למען משפחתו‬
‫ולמען בנינו, משפחתנו.‬
‫אנחנו מבקשים שתסלח לנו,‬
‫אני מניח.‬
‫אנחנו מבקשים שתראה לנו את הדרך, כי אנחנו בצרות.‬
‫אנחנו נואשים.‬
‫אתה בראת את העולם המטורף הזה,‬
‫אז אולי תרמוז לנו מה אתה זומם,‬
‫כי אין לי מושג מחורבן.‬
‫אולי זה לא קשור לזה או שאתה אפילו לא שם. מי יודע?‬
‫יש מרחק גדול בינך ובינינו, ריק, חלל.‬
‫יש חלל גדול. אני מבקש שתמלא אותו.‬
‫אני מבקש שתמלא את החלל הזה.‬
‫אני מבקש שתרד לכאן ותסביר את עצמך,‬
‫כי העולם שלך לא מסתדר,‬
‫ואני שונא אותך בגלל זה,‬
‫ואני חושב שאני לא מאמין בך בכלל,‬
‫אבל אני ממש שונא אותך!‬
‫אמן.‬
‫האם יש משהו...‬
‫- מצטערת שאיחרתי. - איפה היית?‬
‫רק יצאתי לטייל. פגשתי איזו היפית.‬
‫את מי פגשת?‬
‫בחורה בשם אוטום. היא מכירה אותך.‬
‫תתרחקי ממנה, ברור? אל תדברי איתה שוב.‬
‫למה?‬
‫אני מתכוון לכולכם. אף אחד לא מדבר איתה. הבנתם? אף אחד!‬
‫אנחנו מעבירים את הבקר.‬
‫מה?‬
‫אנחנו מעבירים את הבקר למרעה המזרחי.‬
‫- מתי? - מחר.‬
‫הם רעו במערב רק כמה ימים, זה לא הזמן...‬
‫- נעביר אותם. - למה?‬
‫כי אני אומר.‬
‫אין סיכוי שנמצא מספיק ידיים...‬
‫יש עשר ידיים סביב השולחן הזה.‬
‫- לאיימי יש בית ספר. - לא מחר.‬
‫- רויאל... - זה מה שאנחנו עושים!‬
‫בעצמנו. אנחנו מעבירים את הבקר!‬
‫יש חלל גדול!‬
‫אנחנו מזיזים את הפרות הארורות מהמרעה המערבי, וזהו זה!‬
‫תעבירו את תפוחי האדמה המחורבנים.‬
‫תתאספו.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, בואו.‬
‫לאן הוא הולך?‬
‫הוא ירד מהפסים, אם תשאלי אותי.‬
‫איפה אתה?‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫אשאל אותך אותה שאלה.‬
‫אני רוצה שתעזבי את השטח שלי.‬
‫לא נכון.‬
‫למה?‬
‫כי אתה צריך אותי כדי שאשמור על המון סודות,‬
‫שהקטן ביניהם הוא שהשלכת גופה לבור.‬
‫גם את.‬
‫אבל אתה חזרת.‬
‫איך?‬
‫מה השם האמיתי שלך?‬
‫אוטום (סתיו).‬
‫- מה שם המשפחה שלך? - ריברס (נהרות).‬
‫איך השגת את כל הכסף שלך?‬
‫קרן נאמנות.‬
‫לכי תזדייני. את מתעניינת בכרייה?‬
‫כרייה?‬
‫קידוח, כרייה. את מתעניינת בכרייה?‬
‫- לא. - את עובדת בשביל הממשלה?‬
‫- לא. - עבדת פעם?‬
‫- לא. - היית מעורבת בכת?‬
‫כן.‬
‫מה משמעות הצבע הצהוב בשבילך?‬
‫- מה משמעות הצבע הצהוב... - אני חושבת. למה?‬
‫- מה משמעות הצבע הצהוב... - כוח.‬
‫- הרגת מישהו פעם? - לא. אתה?‬
‫אתה עשית את זה?‬
‫ניסית להרוג אותי כשזרקת אותי פנימה?‬
‫לא. תורי.‬
‫מה אתה זוכר מהילדות שלך?‬
‫אתה זוכר משהו לפני גיל תשע?‬
‫למה?‬
‫כי אני לא זכרתי, עד שהגעתי לכאן.‬
‫האם אתה מאמין בגורל?‬
‫משהו הביא אותי לכאן.‬
‫מה?‬
‫זה מה שתעזור לי להבין.‬
‫משהו קורה כאן.‬
‫גדול יותר ממך וממני.‬
‫ואנחנו שני האנשים היחידים שיודעים על זה.‬
‫ואנחנו יכולים לעזור זה לזה להבין את זה.‬
‫אנחנו לא צריכים לפחד.‬
‫מה ראית שם בפנים?‬
‫אומר שנית, יש כאן... בין גדר התיל.‬
‫המטרה...‬
‫בי-ויי-9‬
‫כל הצוותים, שמרו על גזרות אש.‬
‫זאת האדמה שלנו?‬
‫לא. כבר לא.‬
‫רויאל.‬
‫מת. מת לפני שנתיים.‬
‫מת בזרועותיי.‬
‫כל הצוותים, לעמדות. שימו לב.‬
‫אומר שנית, כל הצוותים, לעמדות. שימו לב.‬
‫...לתפיסה.‬
‫תברח.‬
‫לא לזוז!‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬