Szia!
Éhes vagy?
Ó, baszki, baszki, baszki!
Ez hiba volt. Bocs!
Nem a te hibád. Én csak... Úristen! De szar alak vagyok!
Nem, nem vagy az.
Summer a legjobb barátnőm, vágod? És soha nem tudhatja meg,
és senki nem tudhat meg erről semmit. Én...
Jó reggelt, nagyfiú! Repül a meleg, tojásos szendó.
Jól aludtál?
- Aha. - Induljunk! Gyönyörű napunk van.
Nem szokott kopogni?
Ha meleg a tojásos szendó, nem.
Látnod kellett volna Sean arcát.
Irtó dühös volt, és összetört.
Pont olyan, mint amikor megtudtam, a harmadik is fiú lesz.
Hé, ne ostorozd magad!
Kivel nem fordult még elő, hogy eladta a cégét a társa elhidegült apjának?
- Hogy mondhatsz ilyet? - Mert vicceltél,
ezért gondoltam, hülyéskedünk...
- Nem, én viccelhetek. Te nem... - Oké. Nyugodj le! Gyere ide!
Ölelj meg! Bocs, ne haragudj! Gyere, gyere,
gyere, gyere, gyere! Túl leszel rajta, oké?
- Bassza meg! - Igen.
Már viccelhetek, hogy az arcod a didkómon van?
Nem, de jó érzés.
Látnod kellett volna Liz arcát.
- Kiakadtam, haver. - Hé, mindannyian hibázunk.
Nézd, amikor a gödör mélyén voltam,
egyszer tökre beálltam, és megettem Alice fél bioszleckéjét!
Mentségemre, az emberi DNS modellje volt medvecukorból.
Kettest kapott. De nagyon fincsi volt.
Hát, köszi, hogy mindig ilyen mélyen átérzed.
El se hiszem, hogy úgy kiabáltam vele.
Baszki!
Talán kerülhetném Lizt egész életemben.
Én próbáltam. Nem fog működni, Sean.
Megtalál.
Hé, vérzik a térded.
- Ne kérdezz semmit! - Mi történt?
Úristen! Mit nem értesz azon, hogy „kurvára ne kérdezz semmit”?
Bocs, édesem!
- Félsz tőle, ugye? - Na és? Te meg Liztől félsz.
Abszolút. Liz ijesztő.
Minden totál el van cseszve.
Nem.
Tudom, hogy hozhatod rendbe.
Szóval Jimmy mondta, hogy így jöjjek.
Mindig imádom, ha Jimmy mond valamit.
Jó muri lesz, mert én még soha nem voltam terápián.
- Nehéz elhinni. - Kápráztass el!
DIREKT TERÁPIA
Tudom, hogy azt hitted, valami nagyon jót teszel velem.
Nem kellett volna kiakadnom, bocsánatot kérek érte.
Nem, meg kellett volna beszélnem veled.
Nagyon sajnálom!
- Szent a béke. - Oké.
AZ IJESZTŐ SZOMSZÉD ELADJA A BOLTOT
Ügyesek voltatok.
SEAN ÉRZELMI REAKCIÓJA MEGOLDJÁK
Liz, megpróbálok egyenesen beszélni.
Örülök, hogy eljöttél ide.
Ennyi?
Mi van, azt akarod, hogy letoljam a gatyámat, és tapsoljak a seggemmel?
Oké.
- Mennyit fizetsz neki? - Semennyit.
Ja, az reálisnak hangzik.
Nagyon köszi!
Ez jó ötlet volt. Szívesebben eszem fánkot, mint kirándulok.
Nézd meg ezt a babát!
Ez a fiú vagy lány nem bírna végig egy túrát.
Fiú vagy lány? „Emily” feliratos rózsaszín pulcsi van rajta.
- Most én jövök! - Oké.
Szia! Jaj, de cuki vagy!
Tegnap ezt nekem mondtad.
Ha mindenki cuki, akkor senki nem az.
De jól áll a kezedben, Charlie!
Ne erőltesd ránk a tenyészprogramodat, James!
Ez volt a kapocs köztünk, amikor randiztunk.
Nem akarunk gyereket.
Nem, te nem akarsz gyereket.
Azt mondtam, benne vagyok, hogy ne legyen, nem hogy nem akarok.
- Ki vagy te? Mi ez az egész? - Hagyjuk őket négyszemközt!
Miért? Ez egy intim pillanat.
- Épp azért, Michael. - Semmi baj.
Én nagyon szeretnék kisbabát!
De ha mi nem,
akkor leszek én a hős, és felülemelkedem rajta a házasságunk érdekében.
Én is lehetek a hős, aki megjátssza, hogy legalább megfontolja.
Nagyon bátor dolog tőled.
Találkozhattok az örökbefogadásinkkal.
- Barátunk. - Ó, az szuper lenne.
Mármint ha Brian is benne van.
Viccelsz, Charlie? Brian egy hős.
Valaki itt nyakig beszart.
- Segítek tisztába tenni. Jó? - Jó. Köszi!
Na, gyere, te kis bűzbomba!
„De jól áll a kezedben, Charlie”?
Ne engem okolj! Te nem hagytad veszni a barátságunkat.
Én... Még mindig érezni.
Szevasz, kölyök!
Apád újra része lett az életednek, nem is kicsit,
így nem kerülgethetjük tovább.
Beszéltetek már?
Tudja egyáltalán, hol laksz?
Jaj, Paul, ezt már kérdezted múlt héten, és láttad a fejemen, hogy a válasz nem.
Igaz.
Miért kell mindig visszaugornunk apámra?
Nézd, tudom, hogy apád olyat tett, ami hazavágta a kapcsolatotokat,
olyat, amit nem meséltél el nekem!
Hogy honnan tudom?
Mert már ezer éve ezt csinálom.
Miért próbálsz a konyhában terapizálni?
Jimmyvel állandóan az irodán kívül beszélgettetek.
- Gondoltam, kipróbálom. - Három méterre az ajtódtól?
Apró lépésenként.
Ki vele!
Bocs, mennem kell dolgozni.
Miért vagy még itt?
Mert beleszartam az íróasztali fiókodba.
Nyugi! Csak itt felejtettem a kulcsomat.
Ezért utálok kijönni az irodámból.
CSAK MEGNÉZTED!
Szia! Hogy ment Lizzel?
Nem kulázott az asztalomba, úgyhogy gondolom, jól sikerült.
Még mindig nem tudom rávenni Seant, hogy az apjáról meséljen.
Már az irodán kívül is megpróbáltam.
Hé! Megpróbáltad „jimmyzni”!
Így hívják a pácienseim a rendhagyó módszeremet, úgyhogy...
- Soha nem fogom használni ezt a szót. - Meglátjuk.
Seannal nagyon jóban vagyunk.
Fussak neki megint az apja dolognak? Én...
Nem. Ne avatkozz bele többet!
Már nem vagy a pszichológusa.
Kurvára maradj ki ebből!
Oké, Paul, kurvára kimaradok ebből!
- Na persze... - Mi az? Képes vagyok kimaradni dolgokból.
- Sok dologból kimaradok. - Mondj egyet!
Sosem jártam spinningre.
- Bárcsak lenne jobb példám is! - Ismerlek.
Abban a pillanatban, hogy Sean bajba kerül, meg fogod adni magad.
Nem tudod megállni.
Képes vagyok nem tenni semmit, beprogramozom az agyam, hogy ne.
Miért van ráírva, hogy „belepisiltem”?
Mire?
Hogy az a... Add ide!
- Ezt te írtad, Paul? - Az a kurva őrült szomszédnőd volt!
Aggódom Sean miatt.
Az apjával dolgozik.
Nem kell majd hozzá sok, hogy bekattanjon.
CAJUN KOCSI
Ez piszok finom. Kóstoltad?
Nehéz volt kidobni otthonról,
de tudtam, hogy egy kis szerető szigorra volt szükséged, érted?
Mármint nézz csak magadra most!
Vagyis kettőnkre, érted?
Anyád eleinte félt, de mondtam, hogy: „Egy férfit hagyni kell férfinak lenni.”
Jól vagy?
Igen. Jól vagyok.
Szerettem azt a kocsit. Tök fölöslegesen mondtam le róla.
- Sajnálom! - Ja. Szívás.
Olyannal kavartam, aki leszart.
Most törhetek be hozzá, hogy elhozzam a cuccaimat,
köztük a kedvenc vibrátoromat.
- Tök szívás. - Drága volt?
Sokszor csak félig-meddig csináltuk.
Én lekörözlek mindkettőtöket. Charlie kisbabát szeretne.
- Az nem igazi probléma. - Ja, a babák jók.
- Legyen babád! - Kinek lesz babája?
- Briannek. - Nem is látszik még.
- Nem lesz babám. - De, lesz.
Ilyen a házasság.
Ha az egyik fél akarja, akkor el van döntve.
Vagy gyereketek lesz, vagy szakítotok.
Vagy megoldod valahogy,
mert a szerelmed Charlie-val legyőzhetetlen.
Én is akarok egy Dereket.
A világ legnagyobb véletlenjével szolgálhatok.
Ő a legjobb haverom még a munkahelyemről,
Derrick.
Sziasztok! Liz!
- Szia, baba! Hogy vagy? - De jó újra látni téged!
- Jó illatod van. - Köszönöm!
Mindig jó illatod van. Na jó!
Oké.
Nem hiszed el, de Gaby épp most mondta, hogy akar egy...
- Ne! - Semmit. Nem akar semmit.
- Semmit? - Igen.
Hát, ez hazugságnak hangzik, de egyetértek.
- Együnk itt, vagy... Nem. - Ne, ne!
- Túl gyászos itt a hangulat. - Igen.
Mi, Derekek szeretünk vidámak lenni.
És egyébként semmi baj azzal, ha valaki akar egy Derricket.
- Oké. - Még egyszer gratulálok a babához!
- Nem lesz kisbabám! - Oké.
- Alig várom ezt a babát! - Nem lesz baba. Nem.
Kell valami az életembe, különben teljesen be fogok depizni.
Egy hajszál választ el tőle, hogy a kádban sírva borozzak.
De szívesen csinálnám, méghozzá veled!
Ténylegesen a kád másik végében lennék,
összetolnánk a talpunkat,
és összekulcsolnánk az ujjainkat így.
- A mi kádunk elég nagy ehhez. - Tudom!
- Menjünk is! - Jesszus... Várj! Nem.
Azt mondtuk, nem csináljuk. Nem csúszunk a gödörbe.
Proaktívak leszünk.
Próbálok.
Felvidítom magam,
elmegyek lefotózni a halálsoros menhelyi kutyákat.
Buliszervezőnek kéne lenned.
A képek a weboldalon tök szarok.
Csinálok jókat, hogy örökbe fogadják őket.
- És te is jössz velem. - Egy nagy frászt!
Igazi problémaként fogom kezelni a gyerek dolgodat.
Mert igazi probléma!
- Ez még mindig egy „nem”. - Nem.
- Mi a fasz van már? - Bocs!
Az, hogy tudom, ha dobolsz az ujjaddal, akkor kattogsz,
de Paullal megdumáltuk, hogy nem jó, ha ketten osztunk tanácsot.
- Úgyhogy kimaradok belőle. - Biztos élvezed.
Lepattintasz, de ha szétesek, az nem a te hibád. Ha meg jól vagyok,
- az azért van, mert jobb kezekbe adtál. - Azta!
Bűntudatot és kisebbrendűségi érzést keltesz egy mondatban, és bunkó is vagyok.
- Penge vagyok. - Hé!
Hihetetlen, hogy telekocsival megyek edzésre.
Kocsit kell vennünk!
Mi fizetjük?
Ha megtudja, hogy pont egy kocsit megyek megnézni neki, irtó lelkifurdalása lesz.
Azért nem szólsz most, hogy majd az orra alá dörgölhesd?
Apaság, bébi!
Na jó! Majd találkozunk.
Nem akarsz eljönni velem?
Csak, tudod, kiszellőztetni a fejed?
De. Miért ne?
Oké, szépségem!
Nyugi, és kérek egy laza mosolyt!
- Nem te. - Tudom, de ismerd el, hogy jó volt!
Na jó! Keress egy kedves szeműt!
Mindnek ugyanolyan a szeme.
Nagy fura üveggolyó, ami elítélően mered rád.
Oké. Oké. Így ni!
A te sztárfotózásod jön.
- Tudom. - Találkoztál te már kutyával?
- Ez kábé három kutya. Oké, ül! - Úristen!
Oké.
Charlie-val nem lehet gyerekünk. Elfoglaltak vagyunk.
Itt vagy kedden délután háromkor.
Amihez jogom van KFNK-ként.
Két fizu, nulla kölyök.
Azt a pénzt utazgatásra akartuk eltapsolni.
Maui. Nepál. Párizs.
Szerintem Párizsba be sem engednek gyereket.
De igen.
Csak cigiznek, és nem használhatnak dezodort.
Tudod, mit? Vigyük ki őket a parkba!
Szabad azt nekünk?
Neked szabad. Te vagy a menhely fő támogatója.
- Mi? - Kétezret adtam a nászajándékodként.
Kétezret?
Vehettem volna egy e-bicajt, Liz. Vagy új vádlikat.
- Jó vádlid van. Ne már! - Ezt akartam hallani. Nyomás!
Ugrani azt tud.
Hé...
- nem tudsz tőlem kiállni. Bocs! - Semmi vész, Derrick Kettő.
Amúgy vicces. Inkább ilyen sportkocsis pasinak néztelek.
Igen? Attól nem néznék ki pöcsfejnek?
Hát, azt nagyjából megcsinálja ez a napszemcsi.
- Milyen napszemcsi? - Hú!
Majd össze kell szednem. Dioptriás.
- Ja, hogy kell! - Igen.
- Segíthetek vinni, vagy... Igen? - Kösz.
- Én felveszem a pöcsfej napszemcsidet. - Kösz!
- Aha! Szívesen. - Oké, mi van benne?
Egy fogkefe, pár csini melltartó...
- Töltött kétszersült. Az fincsi. - Oké... Az igazából nem az enyém,
de tökéletesen kiérdemeltem a méltóságom eldobásáért.
Ez egy szakítási doboz. Ismerős.
- Érdekel, hogy vágtam vissza az exemnek? - Persze.
Hónapokig gondoltam rá, és sokáig szomorú voltam.
- Nem bírta. - Azt gondolom.
Ja, néha még etetem a macskáját.
- Jól megkapja. - Tanul belőle.
- Az a mobilom. - De a mobilod a kezedben van.
Ez... Az a másik mobilom.
Az, amelyik a vibrátor alatt van?
Halló! Gaby munkahelyi telója. Vissza fogja hívni.
Melyik a kedvenced?
- Nekem a piros. - Ez.
- Ja, az jó. - Minek nevezted el?
Cliffordnak, mert...
- nagy és piros. Nagy és piros. - Nagy piros.
LASSÍTS
Le van zárva az utca. A másik irányba kell kimennie.
Nem zárhatják le az egészet, csak mert felújítják Rasszista Pam házát!
Biztos Pamként ismerik.
- Mi is Rasszista Pamként ismerjük. - Kérem! Tegyék arrébb a bóját!
Jó. Az út nyitva.
Hoppá! Az út zárva. Késő.
Nem muszáj fasznak lenned!
Te vagy a kemény csávó? Különben mi a faszt csinálsz?
Hé, nyugi! Sean! Sean, nem ér ennyit. Mély levegő!
Mély levegő! Hé!
Sean, ülj vissza a kocsiba! Hé!
Ülj vissza a kocsiba, Sean!
Kérlek! Sean!
Kérlek! A kedvemért!
Ez nagyon gáz volt.
Már tudják a fazonok, hol lakunk.
Nem, dehogy.
Egy saroknyira parkoltál, és gyalog jöttünk haza.
Méghozzá azért, mert ez volt a legnagyobb hímnemű emberi lény, akit valaha láttam.
- Nagydarab volt. - Sean!
Nem tudom, mi történt. Minden elfehéredett, ahogy régen szokott.
Apámmal dolgoztam egész nap.
Csak fel vagyok húzva.
Miért?
Amikor először jöttem haza Afganisztánból...
minden értelmetlennek tűnt.
Nagyon nehéz volt valami értelmet találni az életemben,
és...
ő úgy tett, mintha minden oké lenne.
Nézd, ez rémes,
de ne hibáztasd azért, hogy nem lát a fejedbe!
Én mondtam neki!
Mondtam, hogy szenvedek.
Tudod te, milyen nehéz volt ez nekem?
Szó szerint könyörögtem a segítségért...
és tudod, mit csinált?
Azt mondta, tegyem magam túl rajta.
Ez mi a fasz?
Aztán meg nem beszélt róla.
De én verekedésekbe keveredtem. Bunyózni kezdtem,
és elkezdte ezt a szerető szigor szarságot.
Kidobott.
És most azt képzeli, hogy valami hős, mert jól vagyok?
Mintha az ő érdeme lenne?
Megértelek. Hé, Sean!
Sokat szenvedtél. Az apád cserben hagyott. Értem.
Hé, ez kibaszott bonyolult, vágod?
- Apám jó ember, oké? - Tudom. Értem.
- Szeret engem, vágod? - Tudom, hogy szeret.
Kidolgozta értem a belét, és nem volt könnyű velem.
Úgyhogy... meg ne halljam, hogy szarságokat hordasz össze apámról!
Értem. Meg se szólalok többet. Hé, hé!
Üljünk le! Üljünk le egy kicsit!
- Bocsánat! - Semmi baj!
Kösz!
Kíváncsi vagyok, mit csináltat Pam a házával.
Na látod, milyen cuki vagy azzal a kutyával!
A combomon érzem a golyóit, forróak.
Szereted, ahogy egy kisbabát is szeretnél.
Nem megy, Liz.
Tudom, hogy szar apa lennék.
Nyugi már, KFNK!
- Szülőnek lenni... - Szerintem friss levegő kell neki.
Ne!
Hé, hú! Kutya!
Hú, hú!
Ha a húgom felhív, mindig úgy kezdi:
„Nem fogod elhinni, mi történt.” És jön valami tök banális,
hogy anyám parókája leesett, vagy valami.
- A parókáknak szokásuk. Igen. - Ja.
- Hé! Ti még itt vagytok? - Szia!
Neked nem kéne tanítanod, G-pont?
Ne hívj G-pontnak az új barátaim előtt!
- Miért? - Majd elmesélem.
- Jó poén. Igen. - Oké, kösz!
Oké. Amúgy igaza van. Vár rám egy generáció, hogy inspiráljam.
Jó. Jól hangzik.
- Örülök, hogy megismertelek. - Én is.
- Csá, D! - Csá, D négyzet!
- Felveszem a pöcsfej szemcsit. - Helyes.
- Randiznod kell vele. - Mi? Nem!
- Kavarni akarsz vele. - Nem érek rá.
Igazából még nem jöttem helyre a fura jimmys szar után.
- Ja. - Talán egyelőre
az a legegészségesebb nekem, ha így zárlat alatt tartom a sunát.
- Hé, ne nézz le oda! - Mi? Te mutogattál felé.
- A saját sunámra mutogathatok. - Bocs! Nyugodtan!
Meg kell találnom az ollót anélkül, hogy megkérdezném Lizt.
Úgyhogy nagyjából rá fog menni a napom.
Apád komolyan nem engedi, hogy tetkód legyen?
Nem akadályozhatja meg örökre.
Szerinted itt legyen, vagy inkább itt?
Nem tudom. Szerinted?
Szerintem mindkettő szuper.
Rá se néztél.
Oké...
Valami itt nem stimmel.
Elfelejtettem a szószt.
Pedig az nagyon kell!
- Tutira tudja. - Nem tudja.
- Könyörgök, legyél kúl! - Kúl vagyok.
Én vagyok LL Cool Cool.
Nem is így hívják.
- A pénztárcámat a szobádban hagytam? - Nem, de ott többé nem lesz kitakarítva.
- Kísért odabent, amit tettünk. - Jézusmária!
- Szia, apa! - Hé, megyek el. Kell valami?
Nem. Szeretlek!
Dettó. Szia, Connor!
Szeretem.
Vagyis nem, bocsánat!
Na jó!
Öcsém!
Hát, gondolom, nem lep meg,
hogy apád senkinek nem mondta, hogy jössz.
Mert semmi közöd hozzá, Jimmy.
Ez a magányom erődje.
- Vicces csaj, mi? - Igen.
Mint Mrs. Maisel.
Mi van? Én is nézek tévét.
Meg fogja tartani a vitaindító beszédet
a fenntartható energiáról.
- A Caltechen. - Komoly?
- Nem, nem nagy ügy. Nem. - Nagyon nagy ügy.
Ne csináld! Alig várom!
Hé, beszélnünk kéne egy percet.
Én majd...
Jó, majd visszajövök, ha hallok egy „vaú”-t.
Mi az?
Sean elmesélte, hogy mi van az apjával.
Kimaradtam belőle, de majdnem verekedni kezdett.
Nincs baja.
Aztán csak... Igen, nagyjából elmondta.
Na, amikor legmélyebben volt, akkor az apjától kért segítséget.
Az apja nem törődött a dologgal. Totál levegőnek nézte.
Ezt mindenféle kérés nélkül elmondta?
Igen.
Éppen arról beszélt, hogy mennyire felhúzta az apjával a munka.
És akkor... Igen.
Én így... Csak megkérdeztem: „Miért?”
- Megkérdezted, hogy: „Mi?” - „Miért?”
- „Miért?”
- Megkérdezted: „Miért?” - Megkérdeztem: „Miért?”
Most ezt fogjuk mondogatni egymásnak?
Csak nagyon simán megkérdeztem: „Miért?”
- Bassza meg! - Be volt gőzölve, Paul.
Nem volt időm azt mondani, hogy hunyja le a szemét,
és képzeljen el egy nagy fekete tornádót.
Felhőt. És tudom, hogy tudod.
Oké. Tudtam, hogy a lecseszésemért jövök át,
de autóba ültem. Tudod, miért?
Mert nekem csak az számít, hogy segítsek Seannak. Hát neked?
Én ismerem. Olvastad egyáltalán a jegyzeteimet?
Nem kell válaszolnod.
Mert már nem hallgatsz rám semmiben.
Pedig össze kéne dolgoznunk.
Csapatban kéne dolgoznunk, mint Batman és Robin.
Felőlem lehetsz te Batman. Úgyis úgy beszélsz.
- Ezért megfizetsz. - Batman is pont ezt mondta volna.
Paul, miért haragszol rám még mindig?
Még mindig meg akarsz leckéztetni? Mert értem.
Elszúrtam Seannal.
De azt, kérlek, ne mondd, hogy azért vagy ideges, mert nekem beszélni kezdett
valamiről, amiről neked nem akart!
Kérlek, mondd, hogy nem ilyen nagy az egód!
Szia, Jimmy!
Paul!
Vaú.
Hát, elégedettebbnek tűnsz, mint vártam.
Azt hiszem, talán most az egyszer nyertem.
Mondd el, milyen érzés!
Még csak ízlelgetem.
- Mesélj inkább te a Caltechről! - Ó, jesszus!
Nem, rókázni fogok. Nem bírok róla beszélni.
- Igen? Ennyire ideges vagy? - Igen, nagyon.
A... Beszédem...
Túl hosszú.
Azta! Oké. Igen, ez elég jó.
Öm, de itt összekeverte a strukturalizmust a funkcionalizmussal.
- Szép ez a ház. - Köszönöm!
De magának nem lesz ilyenje, ha a projektet szarul csinálja meg.
- Úgyhogy koncentráljon! - Oké.
- De nagyon állat, ugye? Ja. - Igen.
Minden fürdőben padlófűtéses járólap van, úgyhogy...
- néha csak a földön ücsörgök. - Klassz.
- Szia! - Bocs!
Látom, dolgod van, gyors leszek.
Nem tudtam kiverni a fejemből a sunazárlatodat.
Komolyan? Oké. Ő itt Keisha.
És akkor is hall, ha suttogsz.
Nem hagyja, hogy megdöntse?
Maga csak foglalkozzon a projektjével!
- Csúcs. Most azt hiszi, hogy kavarunk. - Király.
Nézd, azért gondoltam, hogy jó lenne neked a másik Derrick,
mert te mindig törődsz másokkal!
Talán ideje, hogy valaki veled is törődjön.
Átküldtem a számát.
- Fel kéne hívnod. - Mi? Öcsém!
Nem tudjuk, hogy működik-e majd, vagy sem,
de, G, megérdemled a boldogságot.
Ez nagyon kedves.
- Köszönöm. - Te csúcs vagy.
Akarok egy Dereket!
Ahogy mindenki.
Lett egy kutyánk. Még nem tudsz vele találkozni,
mert kap a lábába pár öltést,
- és lesz egy nagyon drága szemműtétje. - Alig várom!
- Brian, ismerd meg Stuartot! - Üdv!
Ő Michael barátja, az örökbefogadási tanácsadó.
Máris?
- Igen. - Nahát!
Tehát hogy kell egyáltalán nekifutni?
Hát, ha az érdekel, hogy milyen babáink vannak raktáron,
akkor van pár a csomagtartómban.
- Mi? - Viccelek.
Szeretem tréfásan intézni.
Egész Tarzanától vezettem idáig. Használhatom a fürdőt egy pillanatra?
A folyosó végén van.
Nagyon köszönöm!
Charlie, sajnálom.
Egész nap ezen a baba dolgon gondolkodtam,
és én... én még egy kutyáról sem bírok gondoskodni.
- Nem vagyok készen erre. - Semmi baj.
És bocs, hogy lerohantalak Stuarttal!
Én...
Miért félek így az őszinteségtől?
Én nagyon szeretnék apa lenni.
Három zoknit szeretnék karácsonykor,
és vezetés közben hátra akarok nézni a vállam fölött, és azt mondani:
„Esküszöm, hogy mindjárt visszafordulunk.”
És veled akarok apa lenni.
Nem akarja a belső részed ugyanezeket?
Dehogynem.
Elfogyott a vécépapírotok. Csak szólok.
Köszönjük, Stuart!
Amikor az ember párja így akar valamit, akkor hogy mond neki nemet?
Brian, szülőnek lenni fantasztikus.
Az első hat évben mindent elhisznek, amit mondasz.
És ugye imádsz Chernek öltözni?
- Igen. - Oké. Most képzeld el,
hogy körbeviszel egy Sonnynak öltöztetett kisbabát!
Úristen! A babák tudnak bajuszt növeszteni, vagy venni kell egyet?
Viccelek, de csak 75%-ig biztos, hogy viccelek.
Rohadt béna leszek benne.
Felületes narcisztikus vagyok, aki a saját hiúságának foglya.
És bármennyire is szeretem ezt magamban,
gonosz vagyok, és elítélek másokat.
Olyan vagyok, mint az apám.
És tudjátok, apaság terén nem volt éppen penge.
Pont olyan voltam, mint te.
Nagyon féltem, azt mondtam, hogy soha nem lesznek gyerekeim.
Szerencsére Dereknek megvan ez a fura képessége, hogy a szemedbe néz,
és azt mondja, hogy minden rendben lesz, amit mindig el is hiszel,
és bömbölni kezdesz.
Nagyon örülök, hogy hallgattam rá, mert amikor megszülöd azt a babát,
- a te esetedben kiveszed a dobozból... - Azta!
...akkor hirtelen leesik a tantusz.
Brian, sok szarba kevered magad.
De már most is te vagy az egyik legempatikusabb ember, akit ismerek.
Ha valakinek szüksége van rád,
akkor veszel egy nagy levegőt, és kinyújtod a kezed.
Mi többet akarnál egy apától?
- Kösz. - Hé, meg is vagyunk.
Vesse be azt az izéjét!
D, a spéci kell neki.
Oké, nézz rám, Brian!
Bármiről is van szó...
minden rendben lesz.
Működött.
Jól vagy?
Nem tudsz aludni?
Pácienses szarság.
Kitalálhattam volna.
Téged mi tart ébren?
Ideges vagyok a beszédem miatt.
Fantasztikus leszel.
Adj egy kortyot!
Van ez a kölyök, aki miatt aggódom.
Csomó megoldatlan, apával kapcsolatos gond.
Úristen!
Én vagyok az?
Pszichóskodó hülyeségnek fog hangzani,
de pár hete azt mondtam neki,
hogy ha valaki nem néz szembe a múltjával...
akkor az vissza fog ütni.
Nem tudok szabadulni az érzéstől, hogy valami rossz szarság
közeledik felé.
Akkor már látnok is vagy?
Ha olyan régóta csinálja ezt az ember, mint én,
akkor megérzi az ilyesmit a levegőben.
A megoldatlan traumák...
Az elkerült konfrontációk...
Két kicsöngés... Ezt a ribancot!
Olyanok, mint a régi csontvázak, amik mögéd osonnak,
és a seggedbe harapnak.
Őrültségnek hangzik?
Egy kicsit.
De pompás alkalom, hogy szóljak,
hogy anya a városba jön, hogy megnézze a beszédemet,
és amíg itt van...
szeretne találkozni veled.
Szuper!
Hadd kérdezzek valamit!
Szerinted nekem nagy az egóm?
Bocs! Azt hittem, hogy ugratsz.
Hát, lássuk csak!
Volt, hogy olyan megszállottja voltál a munkádnak,
hogy 18 éven át nem neveltél.
Elég lett volna egy „igen”.
Nagyon díjazom, hogy kávét hoztál nekem reggel nyolckor,
de elgondolkodtat.
- Te ilyen reggeli alkat vagy? - Az. Ez a harmadik randim ma.
- Hát, talán nem illünk össze. - Ja.
De már bent van a juharszirupos bacon a sütőben.
Szóval akár maradhatsz is.
A Gyűrűk Ura zenéjének trapremixe is be van készítve.
Fél óra. Szóval amikor vége, indulnom kell dolgozni.
A rossz hír, hogy a randinkból 15 perc arra megy el,
hogy átöltözzek valami kevésbé dekoltázsvillantóba, ha szabad.
Mert tudod, a pácienseimnek ez túl sok.
- Figyelemelterelő. Igen. Nagyon is. - Igen? Köszönöm!
- Megnézted? - Csak a szememmel.
- Ez vicces. - Szépek.
Persze hogy a húgom hív...
- Add ide! Hadd dobjam be magam! - Oké. Sok sikert!
Halló! Ön Valamilyen Gaby irodáját hívta.
- Ő most nem tud beszélni. - Klassz.
Bocsánat! Mi?
Hogy tudnám magamat arcon baszni?
- Igen, beszélned kéne vele. - Add ide!
Öcsém, mit akarsz? Kávé-bacon randim van.
Anyának autóbalesete volt. Kórházban van.
És mivel bujkálsz előlem, csak ennyit mondok.
Sajnálom!
Nem, ha komoly lenne, nem nyomott volna ki.
- De tudod, mennem kell. - Igen.
Tennél egy nagy szívességet?
Ki tudnád venni a juharszirupos bacont,
és kinyitnál minden ablakot, hogy ne legyen a ház baconszagú?
- Elég, hogy „bacon”. Rohansz. - És a kód
az ajtó zárjához 80085.
Igen, „boobs”, azaz cici. Ne kürtöld szét!
Bacon, ablakok, cici.
- Szétkürtölni. - Kösz!
És élvezd a zenét!
Drágaságom!
- Inkább menj anyukádhoz! - Ja! Csá!
Mi ez... Ki ez?
- Mi a frászt csinálsz? - Nem tudom.
Úgy éreztem, azért jössz, hogy takarítsam ki a szobámat.
Tényleg nagy egóm van.
Tudok róla. Igen.
Az arcod beteríti a könyved egész borítóját.
Hát, én írtam, nemde?
Normál estben nem érdekelne, hogy Sean
neked kezdett az apjáról beszélni helyettem.
De pont előtte feltettem neki egy kérdést,
amiről tökéletesen elfelejtettem, hogy már megkérdeztem. Olyan...
Kit érdekel? Én is folyton elfelejtek mindent.
- Ezért jegyzetelek. - Ahogy én is.
Csak az van...
ezzel a...
ezzel a Parkinsonnal, hogy kezd nehezebb lenni,
és...
Félek, hogy lassan nem leszek képben.
Ne csináld, Paul!
Kössünk egy alkut!
Ha eljön az a pillanat, én szólni fogok.
És nem fogod könnyen venni, és ilyen pofát fogsz vágni.
És valószínűleg nagyon gonosz leszel velem emiatt.
De azért szólni fogok.
És azt is elmondom, hogy jelenleg,
basszus, haver...
még mindig te vagy az ász.
Tudom.
És bocs, hogy néha rohadt idegesítő vagyok!
És tudom, hogy azt hiszed, hogy sosem figyelek rád.
Mutatni akarok valamit.
Csak majd ne szívass vele!
Még mindig találkozom Rayjel,
miattad.
Van egy barátod.
Szereztem neked egy barátot.
Mindjárt abbahagyom, de nem küldenéd át?
Nem, foglalkozzunk a munkával!
Átolvastam a jegyzeteket, amiket Seanról küldtél.
Igen, abban a percben elolvastam, amint átküldted.
Ne mosolyogj!
Amikor elszakad a valóságtól, akkor minden elfehéredik körülötte.
Mit jelent ez?
Oké, Szőr Tör, most megyünk át először máshoz játszani.
Előre szólok,
hogy ez az ember, Liz, valószínűleg gúnyolódni fog a szemkötődön. Szóval...
Hahó!
Mi a francot keres itt?
Bocsánat! Alice elhagyta a pénztárcáját.
- Be akartam dobni a postaládába. - Adja ide!
Oké.
Kérdezhetek valamit?
- Jól vannak? - Most ez komoly, bassza meg?
Bocsánat! Igaz. Bocsánat!
Várjon!
Jobban vannak.
Mind jobban vagyunk.
Köszönöm!
Maga jól van?
Igen.
Igen, jól vagyok.
Hé!
A feliratot fordította: Binder Natália