Hej.
- Si lačna? - Pizda, pizda!
Napaka je bila. Oprosti.
Nisi ti kriv. Mojbog. Jaz sem navadna smet.
Ni res.
Summer je moja najboljša prijateljica. Tega ne sme izvedeti. In tudi nihče drug.
'Jutro, korenjak. Še vroč jajčni sendvič.
Si kaj spal?
- Ja. - Pojdiva. Čudovit dan je.
- Ne trka? - Če je sendvič vroč že ne.
Morala bi videti Seanov obraz.
Bil je besen in obupan.
Kot jaz, ko sem izvedela, da bo tudi tretji deček.
Ne ženi si k srcu.
Kdo pa še ni prodal podjetja partnerjevemu odtujenemu očetu?
- Prosim? - Pošalila si se
in mislila sem, da se šaliva...
- Jaz se lahko šalim, ti pa ne. - Prav, pomiri se.
Objemi me. Oprosti. Pridi sem.
Uredilo se bo, prav?
- Pizda. - Ja.
Se lahko šalim, ker si prižeta na moje prsi?
Ne, mi je pa všeč.
Moral bi videti Lizin obraz.
- Izgubil sem živce. - Vsi delamo napake.
Ko mi je bilo najtežje,
sem čisto zadet pojedel pol Aliceine šolske naloge.
Meni v bran, bil je model človeške DNK, narejen iz sladkarij.
Dobila je dvojko, je bilo pa okusno.
Hvala, da se vedno poistovetiš.
Ne morem verjeti, da sem tako kričal nanjo.
Pizda.
Pizda!
- Liz se bom do smrti izogibal. - Poskusil sem. Ne bo šlo.
Najde te.
Koleno imaš krvavo.
- Ne sprašuj. - Kaj je bilo?
O bog! Te nisem prosila, da ne sprašuj?
Oprosti.
- Bojiš se je, kajne? - Ti pa se bojiš Liz.
Vsekakor. Strašljiva je.
- Vse je zjebano. - Ne.
Poznam rešitev.
Jimmy je rekel, naj jo pripeljem k tebi.
Obožujem, ko Jimmy stegne jezik.
Zabavno bo, ker sem prvič na terapiji.
- Težko verjamem. - Navduši me.
Mislila si, da delaš nekaj dobrega zame.
- Ne bi smel znoreti. Žal mi je. - Ne, morala bi te vprašati.
Zelo mi je žal.
- Ni zamere. - Dobro.
GROZNA SOSEDA PRODA POSEL
Zelo dobro.
SEAN SE JE ČUSTVENO ODZVAL UREDILA STA
Liz, poskušal bom biti iskren. Vesel sem, da si prišla.
Je to vse?
Naj spustim hlače in zaploskam z ritjo?
Dobro.
- Koliko mu plačuješ? - Nič.
Tako je tudi prav.
Hvala za tole.
Dobra ideja. Raje jem krofe kot hodim.
Poglej otročička.
On ali ona ne bi zdržal celega sprehoda.
On ali ona? Rožnat pulover ima z napisom "Emily".
- Daj jo meni. - Prav.
Živjo. Kako ljubka si.
Včeraj si to rekel meni. Če so vsi ljubki, potem ni nobeden.
Kot bi bil rojen za to, Charlie.
Ne prepričuj naju v naraščaj, James.
To naju je zbližalo, ko sva hodila.
- Nobeden noče otrok. - Ti nočeš otrok.
Lahko sva brez otrok, nisem pa rekel, da jih nočem.
- Kdo si? Kaj se dogaja? - Pustiva ju sama.
Zakaj? Intimen trenutek je.
- Ravno zato. - V redu je.
Rad bi imel otroka. Če pa ga ne bova imela,
bom junak, ki se je temu odpovedal v dobro tega zakona.
Tudi jaz bom junak in se vsaj pretvarjal, da bom razmislil.
- Zelo pogumno. - Vama predstavim najinega svetovalca?
- Prijatelj je. - To bi bilo super.
Če se Brian strinja.
Se šališ, Charlie? Brian je junak.
Nekdo se je pokakal.
- Jo lahko pomagam previti? - Ja.
Pridi, smrdljivka.
"Kot bi bil rojen za to, Charlie?" Ti si hotel ohraniti najino prijateljstvo.
Še vedno smrdi.
Živjo.
Tvoj oče se je vrnil v tvoje življenje, zato se temu ne moreva več izogibati.
Sta govorila? Ve, kje živiš?
To si me vprašal prejšnji teden in na obrazu mi je pisalo, da ne.
Ja.
Zakaj se vedno vrneva k mojemu očetu?
Tvoj oče je z nečim skrhal vajin odnos, a nisi mi povedal s čim.
Kako to vem? To počnem že celo večnost.
Zakaj me terapiraš v kuhinji?
Z Jimmyjem sta nenehno govorila zunaj pisarne.
- Še jaz poskušam. - Skoraj pred pisarno?
Počasi.
- Povej. - Oprosti, v službo moram.
- Zakaj si še tu? - Ker sem se posrala v tvoj predal.
Pomiri se. Ključe sem pozabila.
Zato nerad zapuščam pisarno.
PA SEM TE
Hej. Kako je šlo z Liz?
Ni se mi posrala v predal, kar je uspeh.
Sean pa še vedno noče govoriti o očetu.
- Poskušal sem celo zunaj pisarne. - Hotel si ga podžimati.
Tako pacienti rečejo mojim neobičajnim metodam.
- Tega ne bom nikoli rekel. - Bomo videli.
S Seanom sva si še blizu. Naj še enkrat poskusim z očetom?
Ne vmešavaj se. Nisi več njegov terapevt.
- Ne vtikaj se več. - Prav, ne bom se vtikal.
- Ja. - Lahko se ne vtikam.
- V marsikaj se ne vtikam. - V kaj?
V SoulCycle.
- Rad bi dal boljši primer. - Poznam te.
Takoj ko bo Sean v stiski, boš popustil.
Ne moreš, da ne bi pomagal.
Ne morem narediti nečesa, za kar se odločim, da ne bom.
Zakaj piše "Vanjo sem lulala"?
Kje?
Za boga... Daj mi to.
- Si ti to napisal, Paul? - Tvoja jebena zmešana soseda!
Skrbi me za Seana.
Ker bo delal z očetom. Ne bo treba dosti, da bo znorel.
Za znoret dobro. Si pokusil?
Težko te je bilo spoditi od doma, toda vedel sem, da rabiš lekcijo.
Poglej se zdaj.
Oba naju poglej.
Mamo je bilo sprva malo strah,
jaz pa sem rekel, da se moraš utrditi.
- Si v redu? - Ja, dobro sem.
Rada sem imela tovornjak in zaman sem se mu odpovedala.
- Zelo mi je žal. - Ja, bedno.
Kavsala sem s tipom, ki mu ni mar zame.
Vdreti moram k njemu in vzeti svoje stvari, vključno z najljubšim vibratorjem.
- Kako zoprno. - Je bil drag?
Za večino sva plačala vsak pol.
Vedve imata še v redu. Charlie hoče otroka.
- To pa res ni problem. - Otroci so super.
- Imej otroka. - Kdo bo imel otroka?
- Brian. - Nič se ne vidi.
- Ne bom imel otroka. - Boš. Tako je to v zakonu.
Če eden hoče otroka, je odločeno.
Imel boš otroka ali pa se boš ločil.
Ali pa se boš uklonil,
ker je tvoja ljubezen s Charliejem neomajna.
- Hočem Dereka. - Potem je tole veliko naključje.
To je moj najboljši prijatelj iz bivše službe, Derrick.
Živjo. Liz.
- Živjo. Kako si? - Lepo te je videti.
- Lepo dišiš. - Hvala.
Vedno lepo dišiš. Dobro.
- Dobro. - Gaby je pravkar rekla, da hoče...
- Nikar. - Nič. Ničesar noče.
- Ničesar. - Ja.
Sliši se kot laž, a naj bo.
- Bova tu jedla ali... Ne. - Ne.
- Vzdušje je preveč žalostno. - Ja.
Dereki smo radi srečni.
Mimogrede, nič ni narobe, če si želiš Derricka.
- Prav. - Čestitke za otroka.
- Ne bom ga imel! - Prav.
- Komaj čakam na tega otroka. - Otroka ne bo. Ne.
Potrebujem nekaj v življenju, da se mi ne zmeša.
Čisto malo manjka, pa bom šla v banjo objokavat in pit vino.
To bi z veseljem počela s tabo. Bila bi na drugi strani banje,
dotikali bi se s stopali in takole prepletli prste.
- Banja je dovolj velika za to. - Vem!
- Dajva zdaj! - Ojoj. Čakaj. Ne.
Ne bova se prepustili malodušju.
- Proaktivni bova. - Velja.
Razvedrila se bom s fotkanjem zavetiških psov, obsojenih na smrt.
- Morala bi načrtovati zabave. - Fotke na spletni strani so bedne.
Posnela bom dobre, da jih bodo posvojili.
- Z mano greš. - Ni šans.
Zadevo z otrokom bom vzela kot resen problem.
Saj tudi je!
- Še vedno ni. - Ne.
- Kaj se dogaja? - Oprosti.
Ko živčno tapkaš s prsti, vem, da si v stiski,
a s Paulom meniva, da ti dva terapevta nista v pomoč.
- Ne bom se vtikal. - Kako lepo.
Zapustil si me in če se sesujem, ne boš kriv. Če pa bom v redu,
- bom zato, ker si me poslal k boljšemu. - Vau.
Uspel si v meni vzbuditi slabo vest ter občutek manjvrednega in podlega.
- To sem hotel. - Hej.
S taksijem moram na trening. Moral bi mi kupiti avto.
Boš kaj primaknila?
Slabo vest bo imela, ko bo ugotovila, da iščem zanjo rabljen avto.
Ne boš ji povedal, da ji boš potem metal naprej?
Očetovstvo.
Se vidiva.
Greš z mano? Da si razbistriš misli?
Seveda. Zakaj pa ne?
Dobro. Sproščeno se nasmehni.
- Ne ti. - Vem, ampak uspelo mi je.
- Poišči enega s prijaznimi očmi. - Vsi imajo enake.
Velike, čudne frnikole, ki te ocenjujejo.
Dobro. Takole. Na vrsti si za fotkanje.
- Vem. - Si kdaj srečal psa?
- Ta je za tri. Sedi. - Mojbog.
Dobro.
Ne moreva imeti otrok. Preveč sva zaposlena.
- Ura je 15.00 v torek in tu si. - Pravico imam, ker sem DPNO.
Dvojna plača, nič otrok.
Denar bova zapravila za potovanja. Maui. Nepal. Pariz.
Otroci v Parizu sploh niso dovoljeni.
Pa so. Kadijo in ne smejo uporabljati dezodoranta.
- Veš kaj? Peljiva jih v park. - Smeva?
Ti lahko. Njihov največji donator si.
- Kaj? - Dva tisoč kot tvoje poročno darilo.
Dva tisočaka? Lahko bi si kupil električno kolo ali nova meča.
- Meča imaš super. - Imam, kar sem hotel. Gremo.
Dobro skače.
Hej.
- Zaparkiral sem te. Oprosti. - V redu je, Derrick Dve.
Hecno, bolj bi ti pripisala športni avto.
- Res? Ne bi zgledal kot kreten? - S temi očali si že videti tako.
- Katerimi očali? - Vau.
Potem jih bom pobral. Z dioptrijo so.
- Rabiš jih. - Ja.
- Ti pomagam? - Hvala.
- Po kretenska očala grem. - Hvala.
- Ni problema. - Kaj imaš tukaj?
Zobno ščetko, nobel nedrčke.
- Biskviti. Kul. - Niso moji,
a si jih zaslužim, ker sem zavrgla svoje dostojanstvo.
Torej škatla razhoda. Poznam to.
- Veš, kako sem se jaz maščeval? - Ja.
Razmišljal sem o njej in bil dolgo žalosten.
- Ni prenesla. - Verjamem.
Včasih še hranim njeno mačko.
- Kazen. - Izučilo jo bo.
- To je moj mobilnik. - V roki ga imaš.
- To je moj drugi mobilnik. - Pod vibratorjem?
Halo? Gabyjin službeni telefon. Poklicala vas bo.
Kateri ti je najljubši? Meni je rdeč.
- Tale. Dober je. - Kako ga kličeš?
Clifford,
- ker je velik in rdeč. - Velik rdeč.
POČASI
Cesta je zaprta. Po drugi morata.
Ne morete zapreti ceste, ker prenavljate hišo rasistke Pam.
Poznate jo kot Pam.
- Tudi kot rasistko Pam. - Daj, umakni stožec.
Prav. Cesta je odprta.
- Zaprta je. Prepozno. - Ni treba biti kreten.
Silak? Kaj boš naredil?
Počasi. Sean. Ni vredno. Samo dihaj.
Dihaj. Hej. Sean, vrni se v avto. Hej.
Vrni se v avto. Prosim. Sean!
Prosim. Zame.
Totalna štala.
- Vedeli bodo, kje živiva. - Ne bodo.
Parkiral si eno ulico stran in šla sva peš.
Ker takega velikana še nisem videl.
- Velik je bil. - Sean.
Ne vem, kaj je bilo. Kot običajno, se mi je stemnilo.
Cel dan sem delal z očetom. Napet sem.
Zakaj?
Ko sem se vrnil iz Afganistana
je bilo vse brez zveze.
Težko sem našel razlog, da bi živel naprej.
In...
- Obnašal se je, kot bi bilo vse v redu. - Grozno je,
a ni on kriv, ker ti ne zna brati misli.
Povedal sem mu!
Povedal sem mu, da trpim. Veš, kako težko je to zame?
Moledoval sem ga za pomoč.
Veš, kaj je naredil? Rekel je, da bom že prebolel.
Kakšen klinčev nasvet pa je to? Ni hotel govoriti o tem.
Ko pa sem se začel pretepati,
se je odločil, da mi da lekcijo. Spodil me je od doma.
Zdaj pa se ima za junaka, ker mi gre dobro.
Kot da je on zaslužen?
Razumem te. Hej, Sean.
Zelo si trpel, oče pa te je razočaral. Razumem.
Prekleto zapleteno je.
- Dober človek je. Prav? - Vem. Razumem.
- Rad me ima. - Vem.
Nagaral se je zame, jaz pa sem mu požrl živce.
- Zato ne govori grdo o mojem očetu. - Razumem. Niti črhnil ne bom.
Sediva za hipec.
- Oprosti. - V redu je.
Hvala.
Zanima me, kaj Pam prenavlja.
Kako prijazen si z njim.
Na stegnu čutim njegova vroča jajca.
Rad ga imaš, kot bi imel tudi otroka.
Ne morem. Bil bi zanič oče.
- Pomiri se. Biti starš... - Tale potrebuje več zraka.
Ne!
Hej! Pes!
Vau!
Ko me sestra pokliče, vedno reče:
"Ne boš verjela." In vedno je nekaj banalnega.
Recimo, mami je v Walmartu padla lasulja.
- Lasulje res padajo. - Ja.
- Hej! Sta še tukaj? - Hej.
Nimaš predavanja, G-točka?
Ne kliči me tako pred novim prijateljem.
- Zakaj? - Kasneje ti povem.
- Zabavno je. - Hvala.
Ampak prav ima. Moram navdihniti generacijo.
Verjetno res.
- Veselilo me je. - Enako.
- V redu, D. - Ja, D na kvadrat.
- Nadel sem si kretenska očala. - Vidim.
- Moraš se dobivati z njim. - Kaj? Ne!
- Hočeš ga. - Nimam časa.
Še vedno prebolevam tisto sranje z Jimmyjem.
- Ja. - Za zdaj
bo najbolje, da jo imam pod ključem.
- Ne glej tja dol. - Kaj? Kažeš nanjo.
- Moja je. - Oprosti. Kakor hočeš.
Poiskati moram škarje brez Lizine pomoči.
Vzelo mi bo večino dneva.
- Ti oče res ne pusti tetovaže? - Ne more me večno zavirati.
- Si jo naredim tukaj ali tukaj? - Ne vem. Kaj ti misliš?
- Oboje je v redu. - Niti pogledal je nisi.
Dobro...
Tukaj nekaj ne štima.
- Pozabila sem gvakamole. - Rabimo ga.
- Ve. - Ne ve.
- Prosim te, da si kul. - Saj sem. Kot LL Cool Cool.
Ne imenuje se tako.
- Sem pozabila denarnico v tvoji sobi? - Ne, in soba ne bo nikoli čista.
- Preganja jo najino dejanje. - Kristus.
- Hej, oče. - Ven grem. Potrebuješ kaj?
Ne. Rada te imam.
Enako. Se vidiva, Connor.
Rad te imam. Ni res, oprosti.
V redu.
Model.
Ne boš presenečena,
da tvoj oče ni napovedal tvojega prihoda.
Ker se te ne tiče. To je moja Trdnjava samote.
- Zabavna je, kajne? - Ja.
Kot ga. Maisel. Kaj je? Gledam TV.
Meg bo imela govor o trajnostni energiji.
- Na Caltechu. - Menda ne.
- Nič takega ni. Ne. - Seveda je. Komaj čakam.
- Za hip moram govoriti s tabo. - Jaz bom...
Vrnila se bom, če slišim "vuf".
Kaj je?
Sean mi je povedal o očetu.
Nisem se vtikal, a bi se skoraj stepel.
V redu je. Potem mi je povedal.
Ko je bilo Seanu najtežje, je očeta prosil za pomoč.
Oče ga je ignoriral in odpikal.
Ti je to povedal sam od sebe?
Ja.
Rekel je, da je bil napet, ko je delal z očetom.
In potem... Ja.
Vprašal sem ga, zakaj.
- Kaj si vprašal? - "Zakaj?"
- "Zakaj?"
- Ja, "zakaj?"
Bova to kar ponavljala? Ležerno sem vprašal, zakaj.
- Za božjo voljo. - Ves iz sebe je bil.
Ni bilo časa, da bi mu rekel, naj zapre oči
- in si predstavlja velik tornado. - Oblak. Vem, da to veš.
Vedel sem, da me boš grajal, a sem vseeno prišel. Veš, zakaj?
Seanu hočem pomagati. Pa ti?
Poznam ga. Si prebral moje zapiske? Ni treba odgovoriti.
Itak ne upoštevaš več ničesar, kar rečem. Morala pa bi sodelovati.
Kot ekipa, kot Batman in Robin.
Lahko si Batman. Zveniš že tako.
- Plačal boš za to. - Točno to bi rekel Batman.
Zakaj si še vedno tako jezen name?
Mi še hočeš dati lekcijo? Razumel sem. Zajebal sem s Seanom.
Ne reci pa, da te jezi, ker je meni povedal nekaj,
o čemer ni hotel govoriti s tabo.
Reci, da nimaš tako velikega ega.
Se vidiva, Jimmy.
- Paul. - Vuf.
Srečnejši si, kot sem pričakovala.
Za spremembo sem enkrat zmagal.
- Povej, kakšen je občutek. - Še ga vsrkavam.
- Povej mi o Caltechu. - O bog.
Ne, bruhala bom. Ne morem o tem.
- Si živčna? - Zelo. Moj govor...
Predolg je.
Vau. Kar dobro je.
Ampak tu si zamešala strukturalizem in funkcionalizem.
- Lepa hiša. - Hvala.
Toda take ne boš imela, če zezneš to nalogo.
- Osredotoči se. - Prav.
- Huda je, kajne. - Ja.
V kopalnicah je talno gretje in včasih kar sedim na tleh.
- Hej. - Oprosti.
Nisem vedel, da delaš. Pohitel bom.
Ne neham misliti na tvojo zaklenjeno fračo.
Res? Dobro. To je Keisha. Sliši te, čeprav šepetaš.
- Mu ne boš dala? - Vrni se k nalogi.
- Fino. Misli, da seksava. - Kul.
Drugi Derrick bi bil zate dober zato,
ker vedno poskrbiš za ljudi.
Morda je čas, da nekdo poskrbi zate. Poslal sem ti njegovo številko.
- Pokliči ga. - Kaj?
Ne vemo, ali se bo izšlo, ampak zaslužiš si srečo.
Lepo od tebe.
- Hvala. - Najboljša si.
- O, hočem Dereka. - Vsi ga hočejo.
Imava psa. Ne boš ga še spoznal, ker mu šivajo nogo
- in operirajo oko. - Veselim se.
- Brian, to je Stuart. - Živjo.
Michaelov svetovalec za posvojitev.
Že?
- Ja. - Vau.
Kako se postopek začne?
Če vaju zanima, kakšni otroci so na voljo,
jih imam nekaj v avtu.
- Kaj? - Šalim se.
Želim, da je zabavno.
Prišel sem iz Tarzane. Lahko na hitro uporabim stranišče?
- Na hodniku je. - Najlepša hvala.
Charlie, oprosti.
Ves dan razmišljam o otroku, pa niti za psa ne znam skrbeti.
- Nisem pripravljen na to. - Ne skrbi.
Ne bi te smel presenetiti s Stuartom.
- O. - Jaz...
Zakaj me je strah biti iskren?
Zelo si želim postati oče.
Hočem božiče s tremi nogavicami,
voziti in se ozirati čez ramo rekoč:
"Prisežem, da bomo šli nazaj."
S tabo bi bil rad oče.
Si del tebe ne želi tega?
Seveda.
Zmanjkalo vama je toaletnega papirja.
Hvala, Stuart.
Kako lahko zavrneš nekaj, kar si tvoj partner tako zelo želi?
Biti starš je super.
Prvih šest let ti verjamejo vse.
Za pusta se rad oblačiš v Cher.
- Ja. - Zamisli si,
da nosiš dojenčka, oblečenega v Sonnyja.
O bog. Dojenčkom rastejo brki ali jih bom moral kupiti?
Šalim se, ampak samo 75 odstotkov.
Beden bom. Samovšečen narcis sem in ujetnik svoje nečimrnosti.
Čeprav mi je to všeč,
sem zloben in obsojajoč. Tak sem kot moj oče.
- In kot oče ni bil ravno dober. - Podobna sem ti bila.
Tako sem se bala, da nisem hotela imeti otrok.
K sreči ima Derek čudno sposobnost, da te pogleda v oči,
reče, da bo vse v redu, in vsakič mu verjameš ter planeš v jok.
Vesela sem, da sem ga poslušala, kajti vsakič ko rodiš otroka,
- v tvojem primeru odpakiraš... - Vau.
...te prešine.
Preveč se trpinčiš.
Pa si že zdaj eden najbolj empatičnih ljudi, ki jih poznam.
Ko vidiš nekoga v stiski, globoko vdihneš in pomagaš.
Kaj več naj bi oče dal?
- Hvala. - Takole.
- Naj naredi tisto. - D, potrebuje tvojo mojstrovino.
Poglej me, Brian.
Karkoli že bo...
bo vse v redu.
- Uspelo je. - Uspelo mu je.
Si v redu.
Ne moreš spati?
- Skrb zaradi pacienta. - Lahko bi vedela.
- Zakaj pa ti bediš? - Živčna sem zaradi govora.
Odlična boš. Daj mi malo.
Skrbi me za enega otroka. Ima veliko nerešenih težav z očetom.
Mojbog.
Sem to jaz?
Slišati bo kot psihološko blebetanje, a pred časom sem mu rekel,
če se ne soočiš s preteklostjo...
se ti bo maščevalo.
Ne morem se otresti občutka, da se bo zgodilo nekaj slabega.
Si postal jasnovidec?
Če to delaš tako dolgo kot jaz, začutiš take stvari.
Nerazrešene travme.
Soočenja, ki jih ni bilo.
COURTNEY
Po dveh zvonjenjih. Prasica.
Kot da bodo vsi okostnjaki popadali iz omare
in nas šavsnili.
Se sliši noro?
Malo. Je pa tudi dober trenutek, da ti povem,
da tudi mama pride poslušat moj govor. Ko bo tu...
- se želi srečati s tabo. - Dobro.
Nekaj me zanima. Se ti zdi, da imam velik ego?
Oprosti. Mislila sem, da se norčuješ.
Pa poglejmo.
Nekoč si bil tako obseden z delom, da me 18 let nisi vzgajal.
Lahko bi samo pritrdila.
Lepo, da si mi ob osmih prinesel kavo,
toda sprašujem se...
- Si jutranji tip? - Ja. To je že moj tretji zmenek danes.
- Morda nisva kompatibilna. - Ja.
Ampak v pečici že imam slanino. Lahko ostaneš.
Pripravljen imam tudi remiks glasbe iz Gospodarja prstanov.
Traja pol ure. Ko se konča, moram v službo.
Petnajst minut najinega zmenka bom porabila
za preoblačenje v manj izzivalno obleko. Tole je za moje paciente preveč.
- Zelo odvrača pozornost. - Res? Hvala.
- Si pogledal? - S svojimi očmi.
- Hecno. - Lepe so.
Seveda kliče moja sestra.
- Daj mi ga. Jaz bom. - Dobro. Vso srečo.
Halo? Dobili ste Gabyjino pisarno.
- Ne more se oglasiti. - Lepo.
Oprostite. Kaj?
Kako naj se pojebem v obraz?
- Daj mi ga. - Ja, govori z njo.
Kaj hočeš? Na zmenku sem.
Mama je imela nesrečo. V bolnišnici je.
Ker se me izogibaš, ti povem samo to.
- Žal mi je. - Če bi bilo resno, ne bi odložila.
- Moram iti. - Ja.
Mi narediš uslugo?
Vzemi slanino iz pečice in odpri vsa okna, da ne bo smrdelo po slanini.
- Samo slanina reci. Mudi se ti. - Šifra za zapiranje vrat je 80085.
Ja, črkuje se "joški", a nikomur ne povej.
Slanina, okna, joški.
- Vsem povej. - Hvala. Uživaj v glasbi.
Moj ponos.
- Pojdi k mami. - Ja, adijo.
Kaj je... Kdo je to?
- Kaj hudiča delaš? - Ne vem.
Pričakoval sem, da mi boš rekel, naj pospravim sobo.
Velik ego imam.
Vem. Samo tvoj obraz zasede celotno naslovnico knjige.
Saj sem jo jaz napisal, kajne?
Običajno bi mi bilo vseeno, da se je Sean odprl tebi
glede očeta in ne meni.
Toda pred tem sem ga vprašal nekaj,
za kar sem pozabil, da sem ga že.
Koga briga? Jaz nenehno pozabljam.
- Zato si zapisujem. - Jaz tudi.
Samo...
S Parkinsonovo postaja čedalje težje in,
Bojim se, da pešam.
Ne, Paul.
Takole se zmeniva.
Ko bo napočil tisti čas, ti bom povedal.
Ne boš dobro sprejel in naredil boš tak obraz.
Najbrž boš zelo zloben do mene, a vseeno ti bom povedal.
In zdajle ti povem...
Sranje.
Še vedno si najboljši.
Vem.
Opravičujem se, ker sem včasih nadloga.
Misliš, da te nikoli ne poslušam.
Nekaj ti bom pokazal. Samo ne bodi zoprn.
Še se družim z Rayem.
- Po tvoji zaslugi. - Prijatelja imaš.
Sprijateljil sem te.
- Nehal bom. Mi pošlješ to fotko? - Ne, lotiva se dela.
Prebral sem tvoje zapiske o Seanu.
Prebral sem jih takoj, ko si mi jih poslal.
Nehaj se smehljati.
Ko se izklopi, se mu stemni. Kaj to pomeni?
Kosmati Nick, prvič se greš igrat. Naj te opozorim,
da se bo ta človek, Liz, najbrž norčevala iz tvoje preveze za oči.
Halo?
Kaj delaš tukaj?
Oprosti. Alice je pozabila denarnico.
- Dal bi jo v nabiralnik. - Meni jo daj.
Dobro.
Lahko nekaj vprašam?
- Sta v redu? - Se zajebavaš?
Oprosti.
Čakaj.
Bolje sta.
Vsi smo bolje.
Hvala.
Si ti v redu?
Ja.
Ja, v redu sem.
Hej.
Prevedla Lidija P. Černi