Отак.
- Це вже інша справа. - Нарешті. Боже.
Чого похнюпився?
Ми насолоджуємося грою, а він хоче зіпсувати атмосферу
і говорити про серйозне.
Зрештою ти поговориш з батьком про свою образу.
Та ну, чувак.
Я ж кажу, кайфолом.
- І не подумаю. - Добре.
Поговориш. Коли будеш готовий.
А доти ми обидва будемо до твоїх послуг, я так вирішив.
Але не дзвони Полу після 20:00,
бо минулого разу він відповів, сидячи у ванні з Джулі.
А велика в тебе ванна?
Не дуже.
Моя людина.
Але у твоєму лікуванні головний все-таки я.
Вважай мене... Сантою, а Джиммі...
Пол, не роби з мене ельфа. Я в сто разів вищий за тебе.
Можеш бути оленем.
Не шикарним з червоним носом,
а одним з тих, які пасуть задніх, типу Флаффера.
Флаффер не олень, Пол.
Флаффер і олені – це дві різні роботи.
То як мені тепер щодня працювати з батьком,
доки не розплутаю цю фігню?
Просто люби його.
Доброзичливість вирішує все.
Якщо будеш готовий до розмови і зустрінеш його так,
це задасть хороший тон розмові.
Знову грають.
Якщо Джиммі не хоче, щоб я говорив про свого тата.
Підозрюю, він не любив обіймів.
Не любив.
А в губи ви цілувалися?
Постійно.
Боже.
- Вітаю. - Вітаю.
Даруйте за спізнення. Я від мами. Вона після аварії, але в нормі.
Вʼїхала в евакуатор. Взагалі-то на евакуатор.
Але є й хороше.
Водій евакуатора відвіз машину прямісінько на СТО.
Отже.
Ну...
А знаєте, що найгірше?
Сестра хоче, щоб я переконала нашу сліпу маму
прооперувати очі.
І це якось, ну чорт, чому все завжди на мені?
Я вчила маму користуватися смартфоном. Записала на фізіотерапію.
Витягла з «Гербалайфу», що було...
Даруйте, що перебиваю, але сеанс уже почався?
Ми вчора жахливо посварились, і я б хотіла почати розбір.
Вибачте. Це ваш час.
Починайте. Через що посварилися?
Ну, у мене завжди є жуйка, коли він хоче, але...
у нього ніколи нема жуйки, коли хочу я.
Я не люблю тягати речі в кишенях, і...
Забудьте.
Що, стало фігово, бо у вас така дрібна проблема?
- Трохи є. - Так.
Не партеся. Ви мені платите. До роботи.
Ну чого ви? Стрепеніться.
Марк, чому не подобаються речі в кишенях?
Я не її сумочка!
Моя мобілка, жуйка, футляр для елайнерів. Не так і багато речей.
Перепрошую. Є ще сонячні окуляри, протеїнові батончики
і зарядки.
Ти знущаєшся?
Та ти з мене знущаєшся.
- Привіт. - Я думаю, кулер зламався.
Справді? А що з ним не так?
Може, компресор зіскочив і заблокував фільтр.
- Як мені знати? - Якщо в тебе паскудний день,
ми сьогодні випиваємо у Ліз, приєднуйся.
Не здіймай брови з надією.
Я їх не контролюю. Вони мрійники.
Джиммі, я намагаюся ввічливо тебе попросити, щоб дав мені спокій.
Мʼяч на моєму полі.
Ти без мʼяча.
Це не зовсім правда. Це мої мʼячики нас довели.
- Я скучив за тобою. - Викуси.
Ковбойські чоботи на малявці?
Вона вже стриптизерка?
Цей осудливий тон я впізнаю будь-де.
Мак? Боже мій. Привіт.
Іди сюди. Привітик.
Клас. Ти анітрохи не постаріла.
Чудовий початок.
І така худа, що наче хвора.
Дуже тобі дякую.
Скільки минуло? Двадцять пʼять років?
Розказуй усе. Що поробляєш?
Дуже багато всього кльового.
Діти у мене є.
Камінці.
А ти ще фотографуєш? У тебе так добре виходило.
Так, я фотографую дику природу.
- Але це так, дрібниці... - Агов.
Ми мали купити вино й закуски,
але ти вручила мені список, наказала все знайти й оплатити?
Бо так я роблю покупки.
Тоді не злися через не той сир.
- Ти взяв не той сир? - Я взяв не той.
- Я Джиммі. Хлопчик на побігеньках. - Привіт, я Мак.
- Це від «Маколей»? - Ні.
Облом.
А який між вами звʼязок?
- Давні друзі. - Секс.
Два мої улюблені явища.
Ну, рада була тебе бачити.
Я тебе теж, Ліззі.
Не кажи. Не кажи.
Ліззі.
Я ж просила не казати.
Я не дивно поводжуся. Чесне слово, все нормально.
Точно? Можеш усе мені розказувати.
Я тільки брехні не витримую, бо не люблю секретів.
- У мене період чесності. - Гей,
Саммер, то моя сорочка?
У кошику знайшла.
Замазюкала блискітками. Каюсь, начальник. Я перевдягнуся.
- Дякую, Саммер. - Нема за що.
- Ого. А ти її терпіти не можеш. - Неправда.
Я терпіти не можу все, що вона каже й робить.
Це просто чудово.
От би тут була Ґабі,
але через тоскний самозакоханий пеніс Джиммі
вона знову не прийде.
Мій пеніс – ніщо з вищевказаного.
Він оптимістичний і завжди дбає про інших.
То твій пеніс – як Елмо?
Той самий колір. Але голос набагато глибший.
Полоскочи мене.
Перестань. Не треба.
Мій член – Андре Гігант.
Вітаю, леді. Хтось хоче пеніс?
Хтось бажає не того сиру?
Я буду, Ліззі.
Один чувак назвав її Ліззі.
Ви... ви зустріли Мака?
А мені б сказала?
Та то була дрібниця.
Що? Я не розумію, про що ви.
- Я ж думав, Дерека ніщо не турбує. - Ні, я не ревную.
Мені байдуже до всіх, з ким вона спала до мене.
Байдуже до її бойфренда з коледжу, до Ленні Кравіца...
Серйозно?
Я думала, то Ленні Кравіц,
а він мене дуже довго не виправляв.
Просто у цьому Маку є щось таке, що дико мене дратує.
Почалося.
Якби вона запропонувала йому втекти з нею, він би не задумувався.
Втік. Пуф. Тільки за ним закуріло.
- І це така неповага, правда? - Так.
Правда.
- Чувак. - Вибач.
Вибач. Серйозно, я не хотів. Пробач.
- Привіт, тату. - Клас. Ти знайшла гаманець.
На жаль, у ньому й досі бракує кредитки.
Можна позичити грошей на шкільне приладдя?
Яке приладдя?
Смеш-бургер.
- Чудове приладдя. - Так.
- Привіт. - Привіт.
Вибач. Я мусив.
- Ти мусив... - Шльондра!
Як ти могла?
Тихо!
Груди!
Саммер. Давай словами.
Ти казала, він схожий на статую, яка пісяє у фонтан,
і все одно з ним трахалася.
Саммер, стій.
Не йди за мною!
- Ти як? - Нормально.
Шкода Коннора.
А мені – радість.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Як груди?
Боляче.
Ось чому я не переходжу дорогу рудим.
У мене всі руки в блискітках.
Так мені й треба.
Я реально гівнючка.
Так. Не починай.
Я хочу почати цю розмову...
з інформації, що я секс-позитивний тато.
Фу. Про це говорити не будемо.
Слава богу.
Як думаєш, що сталося?
Ти ж ніколи особливо не цікавилася Коннором.
Я не хочу про це говорити.
Добре.
Мені вже здавалося, що ми дійшли до того моменту,
коли ділимося всім.
Ти справді в це віриш чи просто навіюєш мені провину?
А можна і те, і те?
На цих словах я зазвичай вибігаю, але мені болить.
Хочеш, я замість тебе?
- Давай. - Боже, тату.
Я б частіше їздила додому,
якби сестра мене постійно не діймала.
Колишні наркомани всіх критикують. Це так фігово.
То ти росла, дбаючи про наркоманку, а потім вийшла за наркомана заміж.
Цікаво.
Класне спостереження, Пол. Як я сама не додумалася?
Я розумію, як воно з сімʼєю.
Моя дочка приїхала на публічний виступ,
і тепер вона, мій картонний зять і колишня дружина товчуться в мене вдома.
Думаю, замишляють, як мене вбити світською бесідою.
А яка вона, твоя колишня? Дупця вогонь, як у Джулі?
З Джулі ніхто не зрівняється.
Правильна відповідь, я доповім це своїй королеві.
Молодець! Вона вогонь.
Я знаю, ти просила дати тобі спокій.
Не хочу порушувати...
Можеш секундочку помовчати?
- Чому? - Щоб я вийшов.
Мені так нудно від вашої фігні.
- Ясно. - Усім нудно.
А хто ці всі, Пол? Нас тут тільки троє працює.
Ґабі, мені потрібна допомога з Еліс.
Я чула про удар у груди.
За схибленого Коннора бʼються дві гарні дівчинки.
Бідося-херувим і не знає, що у свої 19 він на піку слави.
Ще б знати, нащо Еліс це зробила. Та вона не розказує.
Скажи, що ти їй не докоряв.
Я не докоряю дітям.
Докоряв, дуже.
Чого ти все переводиш на себе?
Знову хочеш дружити?
Справжні друзі кажуть правду. Слухай.
Еліс потрібно тільки любити, можливо, кудись повести й підбадьорити,
щоб не думала, що це кінець світу.
Не важливо, чому вона спала з хлопцем подруги.
Вона знає причину.
І кого-кого, а тебе не запросять вести майстер-клас
з вибору партнерів для траху.
Ти це сказала, щоб уколоти, але це був би дуже популярний курс.
Ти не мусив мене везти.
Смієшся? Я ж хотів.
Ти так вирішила вдягтися у перший день школи?
Схоже на фото «Їх розшукує поліція».
Саммер уже всім розказала про мій вчинок,
тому піду виконувати роль шкільної хвойди.
Знаєш що?
Ану пристебнися.
Що? Навіщо?
Добре.
Тату? Серйозно?
Через кілька тижнів тобі буде 18.
Я подумав, ти набʼєш і без моєї згоди.
Однозначно.
Хоча я планувала набити там, де ти ніколи не побачиш.
Не знаю, може, й уже набила.
Ти занадто старанно розсміялася.
На, буркотун. Попоїж.
Ти, напевно, свята.
По-моєму, гірше за роман з Полом може бути
лише роман зі старим Полом.
На щастя, він мене боїться.
Вітаннячка.
А ось і він.
Правда, класно, що Сюзі й Джулі поладнали?
Дуже класно, Дейв.
Надіюся, обговорюють, як я трахаюся.
- Так. Ну... То як... - Принеси мені келих червоного вина.
Так. Зараз буде.
Години після заходу сонця щасливі.
А ось і Кевін.
Чому він зве тебе Кевіном?
Щоб тримати мене в покорі, але нічого не виходить.
- Привіт, красуне Джулі. - Браян.
А ви, мабуть, красуня Сюзен. Чарівно.
- Симпатичний. - Так, він живчик.
Вибач, я спізнився. Була одна зустріч.
І я отримав твого імейла великими літерами.
Відповідь – ні, ти не можеш подати в суд на сусіда за барабанний гурток.
Кевіне, він щотижня.
Люди, беріть коктейлі. Граємо в активні шаради.
Тату, ти любиш.
- Що таке активні шаради? - А я знаю, чорт забирай?
Поки ти не граєш: я переглянув угоду про сімейний траст.
- Потрібен підпис Сюзен. - Сюзен.
Треба було це зробити ще тоді, коли народився Мейсон,
але Пол був зайнятий тим, що переховувався від мене 20 років.
- Ви дотепниця. - Дякую.
- Дотепниця. - Страшне.
Так. А, Дейв.
То що я хотів розказати...
- Ні. - Ні.
Витягни мене звідси.
Ні, ні. Мене в це не втягуйте.
Не буду.
Люди, вибачте. Я маю поїхати до Кевіна в офіс і підписати цю штуку.
Там якась проблема. Він пояснить.
Пол має підписати
- у нотаріуса... - Капець.
...а єдиний знайомий не ходить, ми до нього.
Страшенно трагічна історія.
Господи боже.
- Привіт. - Це Мак?
Переказуй від мене привіт.
Дурне імʼя – Мак.
Як справи?
Та тут таке робиться.
Дерек мене катує,
а Коннор знов живе у режимі скиглія-причепи.
- Мамо. - Що, серденько?
Можна подивлюся телик у тебе?
Авжеж. Я тебе дуже люблю.
Господи. Який слабак. А як у тебе?
Готуюся до найгіршого, але ми впораємося.
Ми сильні чорні жінки.
Добре. Один раз я тобі це спущу.
- Прийнято. - Бувай.
Думаєш, як у тебе ця здоровенна пляшка з водою,
то ти краща за всіх?
На себе дивіться, містере Бейлі.
Чорт.
Запрошення чекаєш
чи забула свій дім, бо ніколи тут не буваєш?
З порога до мене присікуєшся?
Вона до всіх з порога присікується.
- Закрийте рота, містере Бейлі. - Мовчіть уже.
- Чорт. - Чорт.
Схожий на оператора атракціонів.
Тату, дивитися не хочеш?
Ні. Але звук і запах – супер.
Готово.
- А що таке ТЛ? - Мамині ініціали.
А що означали мамині тату?
Було якесь особливе значення у скелета на скейтборді?
Взагалі-то було.
Він означав, що того вечора вона була пʼяна в дим.
А вам набити? Можу безплатно, два за ціною одного.
Щось не хочеться тату зі знижкою.
Тату, мені було б важливо, якби ми обоє мали тату з маминими ініціалами.
Тепер ти мені навіюєш провину?
Будь ласка.
Гори воно все.
І що то було у тебе вдома?
- Ні, дякую. - Та ну. Мені можеш розказати.
Ми в конусі мовчання.
Ти зраджував когось із романтичних партнерів?
Не знаю, що тобі відомо про ґей-спільноту Каліфорнії,
але для нас дуже важлива моногамія.
У 60-ті все було навпаки.
Як тобі таке?
Для протоколу – я ніколи не зраджував Чарлі.
Ми з Сюзен одружилися дуже молодими.
І якраз коли народилася Меґ, моя карʼєра стрімко злетіла.
Книжки, турне з виступами – повний пакет.
Ми віддалилися.
Тобто все було банально.
Я не зацікавлений, щоб ти брав участь в моїй розповіді.
Усе, мовчу.
Ми дуже посварилися, довго не розмовляли.
А якось уранці вона дзвонить мені в готель і вибачається, але каже,
що не знає, чи в моєму ліжку немає іншої жінки.
Охаю.
Вибач.
Я це визнав, і вона дуже швидко забрала Меґ.
А мені було так соромно, що я не опирався.
Гадки не маю, чому вона тепер хоче спілкуватися.
А чому просто в неї не спитаєш?
Бо якщо це якось повʼязано з минулим, я не зацікавлений.
Отже, ти боїшся?
Я не боюся.
Я маю побоювання.
Чіткий синонім для «боюся».
Я люблю біль.
Добре.
Відвези мене додому, Кевіне.
Тату. Тату.
Тату.
Тату!
Там одна голка?
Одна голка? Одна? Однісінька?
Відповідайте! Там одна голка? Я маю знати, скільки там голок.
У неї дуже впав зір.
Треба видалити катаракту.
Я боюся, що вона покалічиться.
І в неї цицька вивалюється.
У мами завжди так було. Вона ними пишається.
І ти ж знаєш – вона вперта. Може не послухатися.
Я тебе прошу.
Вона зразу почне: «Ґабі, моє янголятко.
Ти стомилася? Поклади голівоньку на мої вивалені груди».
Ну все.
- Це ж моє янголятко. - Мама.
- Мамо. - Яка я рада тебе бачити.
Яке в тебе гарне волосся.
Ну от. Я ж казала, в неї очі не бачать.
Замовкни.
Це 15-хвилинна амбулаторна процедура. Чого ти так боїшся?
Я знаю, що людині розрізають око.
А як інакше туди залізти?
Я не хочу, щоб туди лізли.
Не сідай за кермо...
- Так. - Як ти розмовляєш...
- Тихо. Мамо. - Ти загроза.
Що?
Мамо, будь ласка, можеш піти на операцію? Заради мене.
Ну добре. Заради тебе.
Але ніяких повʼязок на око. Я вам не піратка.
Зараз ти подякуєш,
а я відповім: «Прошу».
Пішла ти, Ґабі.
Прошу дуже.
Притулок не бере моїх фото з песиками.
Кажуть, простіше клацнути їх на телефон і запостити.
Ні, ти уявляєш?
Ясно.
Я знаю, ти обожнюєш не розмовляти зі мною,
але памʼятай – через два дні мені почне подобатися.
Заговорю у вихідні.
От гадство, вже заговорив.
Конноре.
Я тут подумала про Саммер.
Може, відчуєш вдячність за ті дивовижні
сповнені емоцій девʼять днів, які ви провели разом?
- Десять. - Так іще вагоміше.
Але ти маєш повернутися в коледж з позитивним настроєм.
Семестр скоро почнеться, так?
Заняття почалися на тому тижні.
Мені було так добре з Саммер,
а тепер я мушу залишитися, щоб усе виправити.
Будь ласка, не злися.
По-моєму, злишся.
Я не злюся.
Але піду провітрюся.
- Ліз. - Господи, він скрізь.
Заціни. Ми з Еліс зробили однакові тату.
Це ініціали Тіа.
Я думав, це проблемно, бо колись почну зустрічатися,
а на руці – ініціали іншої жінки.
Але потім зрозумів, що так можна елегантно повідомити – дружина померла.
Джиммі, не зараз.
Усе добре?
Земля викликає Ліззі.
Ліззі, ти в порядку? Ліззі.
Зупинитися ти просто не можеш?
Добре. Знаєш, у кого Еліс перейняла ідею крихітного тату?
У мене. З моїх крихітних тату.
Ми це придумали ще тоді, коли я її виховувала замість тебе.
А знаєш, про що я довідалася?
У Коннора почалося навчання, але він не поїхав.
Він у мене на кухні рюмсає, бо твоя дочка з ним переспала
і підірвала йому життя.
- Капець. - Капець. Капець.
- Я не так говорю. - Саме так.
З них двох зрадив Коннор.
Ти думаєш, десь існує паралельний світ, у якому Коннор обирає партнерок для траху?
- Ні. - Джиммі, у мене їде дах.
І щоразу, коли я так почуваюся, усе зводиться до одного винуватця.
Так. До тебе.
І дуже-дуже дякую, що познайомив мене з Шоном,
щоб я започаткувала бізнес і знайшла своє життєве покликання.
«Знайди його, Ліз».
І з усього вийшов гігантський пиріг з лайном, який я мушу їсти.
- Не я винен, що ти пішла... - Я не договорила.
Ти знищив нашу дружню групу своїм несамостійним пенісом.
Нехай він не тоскний і не самозакоханий, зате дико несамостійний.
- Спокійно. - А потім
ти причепився до будівельників Пем.
Тепер вони жбурляють нам у двір пляшки.
І зазвичай Дерек допомагав мені, коли я не вигрібала,
але через тебе він зі мною не розмовляє,
і чомусь цього разу мені це не подобається.
Я просив вибачення, і ти мені простила.
Не прощу. Я тобі не прощаю, чорт забирай.
А спочатку не прощав ти.
Але тобі плювати. Тобі й так нормально.
Як з Ґабі.
У мене вперше була класна подруга.
Я навіть хизувалася нею перед людьми, яких ненавиджу.
Але вона тут більше не зʼявляється,
тому вони не вірять у її існування.
Нехай я казала, що в неї зріст два метри.
Але відігнав її ти, а тобі й так нормально.
Ти просто розсівся
і чекаєш, коли примчить хтось на білому коні
і все тобі повирішує, бо ти такий як ти є.
А що, не так?
Пішов ти, Джиммі.
А день так добре починався.
Якщо почнете процедуру усиновлення, я маю кілька запитань.
І памʼятайте – хибних відповідей не буває.
Перше – чи є у вас расові вподобання?
Якої раси Педро Паскаль?
Може, все-таки є хибні відповіді.
Наступне питання.
Чи готові ви розглянути дитину з захворюванням,
якій необхідний додатковий догляд?
Авжеж.
Ні.
Я вас бачу.
Можете просто сказати «ні». Багато поганих людей кажуть «ні».
У мене питання.
А якщо дитина мені не сподобається?
Можна відіслати?
Діти поверненню не підлягають, але є 30-денний період обміну.
- Справді? - Ні. Це дитина.
Далі теж так буде?
Ви звикнете.
Не думаю.
Дай уточню. Ти зганьбився тому, що був самим собою?
А чому я винен?
Бо через тебе
я боюся, що в мене буде дочка, яка житиме далеко,
і колишній зі мною не розмовлятиме.
Поговори з колишньою.
Ти ж не знаєш, чому вона приїхала.
Може, знайшла картину за мільярд доларів, половина – тобі.
Це була б цікава новина.
Сюзен.
Чому ти приїхала?
В однієї моєї подруги діагностували хворобу Паркінсона.
За кілька місяців вона вмерла.
І я подумала, що нам з тобою треба поговорити, поки ти не вмер.
Ти мав рацію.
Цікава новина.
Класно. Проведи мозковий штурм,
а на тому тижні заглибимося в тему.
Чудово. Дякую, пані Еванс.
Ну все. Бувай.
Пані Еванс?
Добре. Зможеш забрати маму після операції в понеділок?
Буду страх яка вдячна. Дякую.
Не зможу, бо в мене цілий день клієнти,
а потім заняття...
А що? Чим ти таким зайнята?
Мені не можна мати життя?
Та ну. Тому ти тут і живеш.
Я тут живу, щоб обслуговувати маму і возити її на діаліз.
Ти знаєш, як це – доглядати когось 24/7?
Взагалі-то знаю, бо в юності доглядала я.
Ми всі доглядали.
Ти хоч знаєш, чим я жертвувала заради тебе?
Скільки шкільних дискотек пропустила,
бо ми тебе клали в клініку і забирали звідти?
Об скількох пацанів не терлася.
- Ти пережила. - Як скажеш.
Не тисни мені на жалість. Тепер твоя черга доглядати.
Я знаю, кілька років я дбала про маму,
бо це моя спокута.
Я всім влаштувала пекло.
Але я не думала, що розплачуватимуся до кінця життя,
а ти виберешся і просто житимеш.
Нема чого сказати? Я думала, тобі платять, щоб говорила.
Насправді платять, щоб слухала.
Я тебе уникав, тому що я боягуз.
Я б це не так сформулювала.
А як?
Боягузливе падлюченятко.
Так ліпше.
Чесно кажучи, я думав, ти приїдеш, щоб я почувався винним.
Але якби я сам робив так, як повчаю інших,
то мав зустріти тебе доброзичливіше.
Класно придумав зі щипцями.
Зручно виймати кишки з креветок.
ВИБАЧТЕ, МИ ЗАЧИНЕНІ
Виймати кишки з креветок я хотів би лише з тобою.
Чудово.
Я хочу з тобою про щось поговорити.
Я їздив за тобою додому.
- Бачив, що ти живеш у терапевта. - Так.
Яка насправді ситуація? Я не злюся, просто хочу збагнути.
Я хочу, щоб ми могли спілкуватися,
поки ще є змога.
Памʼятаєш нудні шкільні вистави Меґ?
Ми передавали фляжку і грали у «Колупни й хильни».
Коли якась дитина колупалася в носі, ми робили по ковтку.
Насвинячувалися через малих засранців.
Як ми до такого дійшли? Чому не можемо нормально спілкуватися?
Бо я зрадив.
І все перепаскудив.
Я сам собі не міг простити, то як ти могла простити мені?
Пол, я тобі прощаю.
Господи, та я тобі давно простила.
Могла б і сказати.
А що в цьому прикольного?
Ти був козлом, але мене обурював твій успіх.
Я знаю, що ускладнила тобі життя.
У всіх усе добре?
Ми в порядку.
Розмовляєте.
Це добре.
Хай там що ми заподіяли одне одному,
ми зробили Меґ.
А вона ідеальна.
Це правда.
А тепер є ще Мейсон. Ти уявляєш, як нам пощастило?
А що скажеш про Дейва?
Про нього я не згадала.
Сюзен, дякую тобі за це.
І за них.
Коли в тебе така велика сімʼя, де стільки любові,
прощення – це легко.
Я просив у тебе допомоги. Може, якось не так просив, але...
Було таке враження, що ти мене образив, а я не знав, як тобі сказати.
А може, й не хотів казати.
Я знав, що буде така фігня.
Довбані терапевти.
Вічно кажуть: звинувачуй батьків.
Ніхто не казав звинувачувати.
Який був мій найгірший учинок?
Те, що я 23 роки любив тебе всупереч усьому?
Віддав усі заощадження, щоб стирчати з тобою в цьому фургоні,
хоч у мене є повноцінна робота?
Скажи, як саме я тебе образив.
Скажи.
Отож-бо.
Комусь іншому будеш голову морочити.
Джиммі, чого ти приперся?
Щоб ти знала, що в мене чисті наміри.
Що за фігня?
Чорт! Це помилка. Я думав, на мені чорні труси.
Я приїхав, бо здалося, що тобі потрібна підтримка.
А твоя мама і сестра чомусь мені симпатизують.
Бо я їм тебе рекламувала як офігенного.
Мені не дуже вдається давати тобі спокій.
Постараюся виправитися.
Якщо я невчасно, я все зрозумію і звалю.
Ти заходиш чи як?
А потім Кортні звинувачує мене,
мовляв, я її в заручницях тримаю.
Ти уявляєш?
Що відбувається?
Я приїхав сюди, щоб підтримати тебе,
але ти казала, що друзі кажуть одне одному правду.
Це жахливо. Можна мені в душ?
Ні. Кажи вже.
- Твоя сестра права. - Та пішов ти.
Визнай. Вона права. Ти знаєш.
Прокляття.
Вибач.
Хочеш, я звалю?
Дарма стараєшся.
Вечеря буде гидка, тому ти залишаєшся.
- Вони знають, що ми спали? - Ні.
Тоді я знаю, що сказати.
Дурник.
- Привіт. - Привіт.
Я замовила тобі тако, але замовлення переплутали,
тому ось тобі сироп від кашлю і смужки для носа від чорних цяток.
Вечір обіцяє бути цікавим.
Мені дуже шкода, що я все зіпсувала.
Ти чула Коннора, а я його люблю більше за всіх на світі.
Але ти – моя любов номер два.
У тебе ще двоє синів.
Що сказала, те сказала.
Ми з тобою помиримося, правда?
У тебе є камінець. Тільки дай мені трохи часу.
Добре.
- Стільки часу вистачило? - Майже.
Як бачите, ми можемо покращити фотогальванічне поглинання
напівпровідниками, настроєними на певні спектральні діапазони.
Слід зазначити, що...
- Та ви що. - Так, дитя.
Я трохи цукру додаю.
- Це точно «Ґауда». - Доню, прийми лікоть.
- Прийми лікоть зі стола. - Боже милий.
Вранці вивозили сміття.
Чому ваші сміттєві баки стоять на вулиці?
Чого ви на нашому газоні?
Містере Бейлі, ми не ведемося.
Сам ти сміттєвий бак.
Так. Ну вас, містере Бейлі.
Тобі не можна.
Май до нього повагу.
Він ветеран. Попроси вибачення.
Так, мем.
Вибачте, сер.
Дякую за службу.
Отак. Добре.
Іди вже собі. Божевільний.
Той недоносок. Ага.
Що за херня?
Ви забули забрати.
Ще один крок – і тобі натовчуть пику.
Велика помилка.
- Сам захотів? Ну підходь. - Він іде.
Переклад субтитрів: Олена Любенко