Ti nem tudjátok, milyen Summer, ha dühös.
Totál ijesztő. Lehet, hogy szó szerint meg fog ölni.
Azt próbálja meg!
Páros lábbal rúgom sunán a kislányt a szomszéd univerzumba.
Jézusom, Gaby! A legjobb barátnője.
Ja, tudom. De ha bedurvul ez a szar, akkor Alice tudja, hol állok.
Szeretlek!
Amellett a gimiben mindenki dug a jó barátai pasijával.
Nekem Shauna barátnőm pasija, Justin volt meg.
Aztán nagy egyetértésben megbeszéltük, mennyit sír, amikor elélvez.
Azzal mi a baj?
Oké.
Na, de Summerrel szeretitek egymást.
- Igaz? - Aha.
Ez el fog múlni. Csak idő kell hozzá.
Tök igazad van.
- De jó, hogy visszajöttél! Szeretlek! - Én is.
Én ugyanezt mondtam neked, Alice.
Azt mondtad, hülye vagyok és nem értelek meg.
Gabytől okosabbnak hangzik.
Ezt, mondjuk, értem.
- Hali! Visszajött a csaj! - Hurrá!
Hurrá! Hurrá!
- De örülök! - Igen. Én is.
Visszajöttünk!
Igen, ezt már kipipáltuk.
Baszd meg a kávédat! Hozok pezsgőt.
Ó, igen! Pezsgő.
Elfelejtettem, élveztem én ezt valaha?
Summer azt mondja, hogy nem tud velem beszélni,
mert nagyon lefoglalja, hogy az összes barátommal keféljen.
Ó, édesem! Daniellel nem fog kefélni. Neki nagyon-nagyon kicsi keze van.
- Anya... - Nézd!
Abba kell hagynod az önsajnálatban fetrengést.
Tudod, hogy döntöttem?
Holnap visszamész a suliba. Nincs vita.
Egész életemben rám voltál mászva.
És most az egyszer, amikor szükségem van rád, akkor lerázol?
Olyan iszonyú...
Mondd ki, ha mered!
Hé!
King-Kong méretű ribancnak nevezett.
Azta! És még lélegzik?
Igen, mondtam neki, hogy vigyázzon magára,
különben kinyírom, és szülök egy ugyanilyen gyereket.
Még van peteérésem.
Terjeszteni fogom.
Tudjátok, mit? Egy korty pia, és elfelejtem, ami történt. Egészség!
- Egészség! Egs, Connor! - Egészség!
Bocs!
Halló!
- Azért ez jó dolog! - Pezsi.
- Ja, reggeli pezsgő. - Mi?
- Szia! - Sziasztok!
Hogy van?
Hát, csúnyán összeverték.
Eltört a lába. Már túl van a műtéten,
és figyeljetek, mielőtt bementek, szólok...
Miről?
Kurvára be van tépve.
Nicsak, kik vannak itt?
A kedvenc bandám, Gaby és a Fehér Megmentők.
Ez vicces.
Gyerünk, énekeljetek valamit!
DIREKT TERÁPIA
Szellem vagyok.
Mennyi narkotikumot adtak neki?
Érzésre jó sokat.
Én voltam. Elbújtam a takaró alá.
- Igen, láttuk. Láttuk. - Szuper volt.
Csövet tettek a pöcsömbe.
- Aha. - Mázlista!
De a srác, aki betette, nagyon kedves volt.
Ha valaha cső kell a pöcsödbe, én ismerem a legjobb pöcscsövező srácot.
Majd felírom a nevét.
Sose tudni.
Lawrence-nek hívják.
- Lawrence-t csak kitalálta. - Nem, nem.
Figyelj, szeretném, ha tudnád, hogy mind mindannyian melletted állunk.
Te és Paul mindig mellettem álltok.
És nézzétek, de jól megy! Kösz, Nagyfejű!
Nagyfejű?
Ez rajtad fog ragadni.
Liz! A kedvenc üzleti partnerem azok közül, akik elárultak.
Tiszta A szív bajnokai volt, aztán tényleg a szív bajnoka voltál.
Ó, basszus!
Te mit keresel itt, Jimmy-baszó?
Oké, figyi! Tájékoztatlak, hogy már nem vagyok Jimmy-baszó.
Aki Jimmy-baszó volt, az Jimmy-baszó is marad.
Mond valamit.
- Én is így hallottam. - Jaj, ne már!
Jaj, ne!
Anya, az a lány meg akart csókolni.
Úristen!
Alice?
Most meg a fura szomszéd fiút csókolgatja.
- Hé! - Igen. Tényleg fura a kis gyökér!
Szia!
Mindig ez szól a fejemben, ha barátot látogatok
- a kórházban... Juj! - Na, ha fura...
Brian, én óvatos lennék. Be van állva és eléggé kötözködik.
Úristen! A világ legjobb ügyvédje.
Nagyon szeretlek.
Én is szeretlek. Szeretlek!
- Ez nagyon kedves volt. - Mi a fasz, Sean?
Bár nem kéne neked gyerek. Pocsék apa lennél.
A francba!
Hé! Mondj nekem is valamit!
Kapd be, Pam!
Ez marha jó!
Látni akarom az apámat. Itt van?
Kicsim, itt volt apa, de el kellett mennie.
Azt hiszem, hogy mindenkinek mennie kéne. Pihennie kell.
- Igen. - Visszanézünk
pár óra múlva, oké?
Oké, Nagyfejű.
Arányos a testemmel.
Jóval nagyobb, mint kéne.
Beszélhetünk egy percre?
Amikor megtudta, hogy Sean megint verekedett,
Tim dühös lett, és elment.
Itt kéne lennie, amikor Sean magához tér.
Nem beszélnének vele? A pszichológusok ezt csinálják, nem?
Általában nem.
Mondjuk, van egy forradalmi új módszer, a jimmyzés.
Nem. Sean miatt vagyunk itt, és szeretnénk segíteni.
De amit kér, azt nem tehetjük.
Megértem. Köszönöm, hogy bejöttek.
Majd mondja, mi van, oké?
Kerestem az ablakot, ami mögött látni a babákat.
Kiderült, hogy nincs.
Csak mind bent vannak egy szobában, és nem mehet be bárki.
Azt mondják, ismernem kell a szülőket. Röhej.
SAJNÁLOM.
Minek szabadulnak meg...
Szia! Haza tudlak vinni,
de be kell ugranunk a tisztítóba.
Én is el tudlak vinni, ha akarod.
Ó, igen, de a tisztítóban kapunk golyórágót.
- Aha. - Csábító.
Briant választom.
Több golyórágó marad nekem.
- Azért kösz! - Oké. Szia!
Hol a kávém?
Tudom, hogy azt mondtam, hozok.
Megpróbáltam felhívni Sean apját, és kiderült, hogy letiltotta a számomat.
Erre megkérdeztem az anyját, hol lehet,
és azt mondta, hogy ha Tim nagyon kiborul,
elmegy pecázni a Balboa-tóhoz.
Mit mondasz? Menjünk, keressük meg, és dumáljuk rá, hogy bejöjjön!
Nem fogok elmenni, hogy megjimmyzzem egy páciens apját.
Igeként használtad a Jimmyt.
Tudom, lekezelően használtad, de használtad.
- Ez nem számít. - De, számít.
- Nem számít. - De számít.
- Nem számít. - Nem számít.
Ne tapsihapsizz itt nekem!
Jimmyzni akarsz.
Csak nem hiszed, hogy menne,
mert azzal beismernéd, hogy minket...
Ugyanabból a gyönyörű fából faragtak.
Csomó kiakasztó dolgot mondtál.
Azt sem tudom, melyikkel kezdjem.
Oké, tudod, mit? Megyek egyedül.
Szállj ki, és hívj appon egy kocsit!
- Azt sem tudom, hogy kell. - Úgy jöttél ide.
A francba!
Oké, jövök. De csak a kármentés miatt.
- Tudod, mit? Ez nekem nem elég. - Nem.
Paul!
Paul, be fogod ismerni, hogy te is ezt akarod csinálni,
különben kiszállhatsz a kocsiból.
- Oké, jimmyzzük meg a gyökeret! - Igen! Hála Istennek igent mondtál!
Úgy féltem, hogy túltoltam!
Tudod, Courtney hazavágta az egész kamaszkoromat,
és most ő kelt lelkifurcsit anya miatt? Baromság, Liz.
Mit szeretnél, mit mondjak?
Nem tudom. Hogy bár Courtney rendbe hozta az életét,
tök oké, ha nyomást gyakorlok rá, hogy maradjon és gondozza anyát?
A lehető leghelyesebben cselekszel.
És hogy nem baj, hogy ugyan ma lesz anyám szürkehályog-műtétje, de nem megyek.
Ezzel is egyet kell értenem?
Igen. Csak járóbeteg-műtét, tudod? A húgom is ott lesz.
Állati jól csinálod!
És ha anyád műtét közben elveszíti a fél szemét,
akkor úgysem látja, hogy nem vagy ott.
Ez a hülyeség nagyon cuki. Gyere ide!
- Szeretlek! - Szeretlek!
Basszus, csajszi, tök tehetséges vagy! Állati jól néznek ki a képeiden.
Bár ezt nem tudom. Kicsit beképzeltnek tűnik.
És egy csődör.
Mindenkit megdug, aztán levegőnek nézi. Igazi probléma.
Mit csinálnak?
Dekorálunk.
Komoly adományozó vagyok, úgyhogy beengedtük magunkat.
Nem csinálhatnak csak így ilyesmit.
Tudom, azt mondták, hogy a fotóim nem jók a weboldalra,
de valahol győznöm kell.
A magánéletemben rengeteg szar van éppen.
Kezdve a gyerekekkel, aztán a kajás kisbusz,
és a szomszédomnak ne mondja, de már nincs peteérésem!
Oké, ezt nem kell tudnom.
Gondoltam,
hogy szemet hunyhatna, és hagyhatná, hogy csináljam.
Kérem!
Legyen!
- Hurrá! - Kösz!
Egyből leszedi, ahogy elmentem, ugye?
- Igen. - Öcsém!
- Semmi baj. Nem érdekes. - Ne!
- Nem érdekes. Majd leszedem én. - Ne!
- Nem érdekes. - De, érdekes!
És tudja, mit, haver? Remélem, egy kutyát se fogadnak be!
Remélem, mind úgy végzi...
Nem. Igazából nem remélem, hogy végük lesz.
Remélem, életben maradnak, de magát... Remélem, magát kinyírják.
- Nem. - Nem mondtam komolyan.
Egyáltalán nem. Bocsánatot kérek! Remélem, életben marad. Viszlát!
Hé, Liz!
Te követsz engem.
Köszi a hosszú, hallgatag autóutat!
Bármikor. Veled lenni áldás.
Oké, irtó fura vagy. Lecsavar tőle a víz.
Beszélnem kell veled.
És nem tudom,
hogy közöljem, amit el kell mondanom neked.
Kell egy ital! Neked is? Ne csináljunk martinit?
Délelőtt 11 van, és 17 vagyok, de naná.
Oké. Oké.
Belevágok. Oké, akkor kezdem.
Az van, hogy beszéltem
a fiatalemberrel, aki...
belerohant anyukádba.
Mi a fasz?
Figyelj! Egyre jobb lesz. Nem, de figyelj!
Eljött, hogy visszahozza a tárcádat...
- Idejött? - Igen.
Mikor? A házba?
- Beszéltél vele, vagy... - Minél jobban faggatsz,
annál jobban ki fogok borulni. Na, hadd mondjam gyorsan!
- Mondd már! - Szóval idejött,
én meg: „Szálljon le a családról! Tűnés!”
Ő meg így: „Sajnálom!”
De összetörtnek látszott, inkább így: „Sajnálom!”
Én erre: „Jól van?” És azt mondta, igen, de láttam, hogy nem.
Brutál empatikus korszakomban vagyok,
mert Charlie-val gyereket vállalunk.
Ha fiú lesz, Peter Bernadette-nek nevezzük el,
és ha lány, nyilván Bernadette Petersnek.
Na mindegy, szóval elmentem a kávézóba, ahol dolgozik.
Nem azért, hogy találkozzunk, csak megkérdezni, jól van-e.
És a főnöke, egy ilyen Tony Soprano típusú pasi, csak dögösebb.
Tudod, olyan, hogy bunkó veled, de közben tök jól csókol.
Bár lenne egy képem!
Szóval kérdeztem a főnököt Louisról,
és azt mondta: „Tudja, borzasztóan le van törve.
Lehangol mindenkit, de nem rúghatom ki, csak mert gáz a pasi.
Kurva eltörléskultúra, igaz?”
Aztán odahívta Louist, és elkezdtünk beszélgetni, és...
Alice, az élete sivár,
ilyen Rekviem egy álomért sivár.
És nem úgy, mint a közepe, amikor vidáman heroinoznak,
hanem a vége, ahol seggel egymás felé kiderül, hogy a heroin nem poén.
Nincsenek barátai.
Nincs kivel beszélnie. Szenved.
Úgyhogy sétáltam vele egyet, és közben beszélgettünk,
mert tudtam, hogy nem tudnék tükörbe nézni, ha...
nem próbálnék legalább segíteni. Ennyi. Ezzel vége.
Meg azóta pár naponta találkozom vele.
És néha éjjel írogatunk.
És követ az Instán. Ennyi. Te jössz!
Beszélni akarok vele!
Oké, talán könnyebb lenne, ha elárulnád, mit akarsz neki mondani,
és én megírnám.
Most rögtön vigyél el hozzá,
különben elmondom apának, hogy bratyiztál a pasival, aki megölte anyát!
- Vigyünk vizet az útra? - Gyere!
Tim? Na ne! Maga is itt pecázik?
Hogy találtak meg?
Miről beszél? Mindig ide szoktunk járni.
Mit használ, Carolina-szereléket?
Az jó fenekezéshez.
A felesége kért meg minket, hogy beszéljünk magával.
Elhitte, Paul.
Ez az autentikus pecás szleng. Rákerestem, meg minden.
Szép itt, hm? Én is pecáztam apámmal.
Jimmy nem pecázik, ő utálja a csónakokat.
Amikor gimis voltam, elmentem raftingolni, és felborultam.
És magával ragadott az áramlat.
Nagyon-nagyon összezavart, és őszintén, nagyon-nagyon ijesztő volt.
Mondd el neki, hol történt!
A Mandalay Bay hotel sodrómedencéjében.
Figyeljen, Tim, tudom, hogy mind nagyon rosszul érezzük magunkat!
Mintha egy mélymerülő csalihoz lennénk kötve...
Ne használja már a frissen tanult pecás szavakat!
Azt hittem, jól úszom az árral.
Nem? Oké.
A lényeg, hogy tudom, úgy érzi, ez most sok...
- Tudja, mit érzek, igaz? - Bocsánat, én...
Paul, ne csináld! Nem tetszik!
Nem csináltam semmit!
Majdnem meghaltam, Paul.
Tim, adjon nekünk öt percet!
Megfontolom, ha még egyszer csinálja.
Paul, elég!
Oké?
Igen, rendben.
Ó, édesem, sajnálom.
Azok a fotók baromi jók voltak.
Megnézted őket egyáltalán?
Persze. Volt egy kutyás is.
Mind kutyás volt.
Ezért hittem, hogy egy is elég.
D-haver!
- Mi van? - Hol van Connor?
Ha itt fog lógni, akár ki is vehetné a fotókat a kocsimból.
Visszament az iskolába.
Mi? Elment?
Igen.
Hihetetlen, hogy el se köszönt tőlünk.
Mi van?
Hát, tőlem elköszönt.
Basszus, D-haver!
- Megöleltétek egymást? - Igen,
de olyan volt, mint azok a fura félkaros, tudod, tesós ölelések.
Így valahogy...
- tudod, amikor... - Az tök béna.
Igen, rühellted volna.
- A legrosszabb fajta. - Igen.
- Ó, bakker! És elvonul. - Igen.
Ezt nagyon rosszul adtad be.
Mehetett volna jobban is.
- Szia! - Szevasz, haver!
Ki ne szeretné a kínos betoppanó vendégeket?
- Gyertek be! - Igen. Oké.
Kérlek!
Szia!
Örülök, hogy itt vagy.
Üzenetet hagytál a tárcámban. Nem örültem neki.
Vettem. Nem fordul elő többet.
Hozhatok valamit inni? Egy kis vizet?
A víz csodás! Alice, te szereted a vizet?
Neked meg mi bajod?
Ilyen, ha feszengek. Szokj hozzá!
- Hozok vizet. - Oké.
Nem ültök le?
Igen, ülés. Imádunk ülni.
Miről szoktatok egyáltalán dumálni?
Semmiről. Csak a sportról.
- Neked lövésed sincs a sportról. - Sértő sztereotípia?
Jó. Milyen sportokról beszélgettek?
Tudod, a pickleballról. A Monopolyról. Sportokról.
Ajánlom, hogy rólam ne dumáljatok!
Azt soha nem tenném. Esküszöm!
Szóval, hogy vagy?
Brian mondta, hogy meglett a jogsid, és beadtad a felvételit az egyetemre.
Nagyon történnek a dolgok.
Tökre nem kéne mesélgetnie neked rólam.
Őszintén szólva, legtöbbször saját magáról mesél.
Tőlem csak olyasmit kérdez, hogy:
„Jól áll nekem ez a ruha?” Vagy: „Jól állna nekem egy baba?”
Főleg az érdekli, hogy jól állna-e neki valami.
Stimmel.
Megtanultam, hogy a válasz mindig igen.
Egy vagyok azok közül, akik bármire képesek.
Ennek három, bíróság által elrendelt dühkezelésnek kellett volna lennie.
De bevetették magukat,
és baszakodtak a fiam agyával.
Most úgy tesz, mintha minden az én hibám lenne, mert a magukfajták ezt csinálják.
Ezt úgy veszem, hogy maga nincs oda a terápiáért.
A terápia nem egyik napról a másikra hoz sikert,
de végül segít azonosítani és megváltoztatni a bajt okozó érzelmeket,
gondolatokat és viselkedést. Ha adna neki egy esélyt...
Komolyan?
Szerinted tényleg ez a jó pillanat meggyőzni a terápia hasznáról?
Nem kéne rá emlékeztetnem, Paul, de az én csapatomban vagy.
Tim, talán ne úgy gondoljon ránk, mint pszichológusokra!
Gondoljon ránk úgy, mint két apára,
akik közül az egyik borzasztóan imádja az evezőjét!
Nézze, én is voltam a maga helyzetében! Elidegenedtem a gyerekemtől.
Megcsaltam az anyját,
és amikor elköltözött a lányommal, nem harcoltam elég keményen,
mert nagyon szégyelltem magam.
Lemaradtam az első iskolai szavalásáról. Az első menstruációjáról.
- Jézusom, Paul! - Igen, öregem! Mi a franc?
Amikor a feleségem meghalt, rá se tudtam nézni a lányomra.
Ezért elbújtam előle a pia meg a bogyók mögé.
Pont, amikor a legjobban szüksége volt rám, kurvára elcsesztem.
És még szóba áll magával?
Kész csoda, de igen.
Mindennap próbálok neki bizonyítani.
Akkor mindketten pocsék szülők.
Ő az.
Nagyon sokat cikizel ma.
Tudják, mit mondtak a zsaruk?
Sean vissza se ütött.
Simán hagyta, hogy megverjék.
Miért csinálta?
Saját magának akart ártani.
Komoly bűntudata lehet, amiért ilyen dühös önre.
Arra, akit a legjobban szeret a világon.
Látniuk kellett volna kisfiú korában!
Kis gödrök, folyton vigyorgott.
De amikor visszajött odaátról...
olyan volt, mintha egy idegennel élnénk.
Borzasztó dühös volt.
Nem tudtam, hogy segítsek neki.
A francba, most sem tudom.
Jöjjön vissza, beszéljen vele!
- Nem. - Figyeljen, Tim...
Rendben, rendben, elmondták, amit akartak.
Köszönöm a beszélgetést!
Most még szörnyebben érzem magam, mint egy órája.
Ez a terápia?
Igen, nagyjából.
Nézze, nem kell beszélnie vele! De kéne.
Gyere, Jimmy! Menjünk!
Megittam a vizemet. Akkor most mi legyen?
Elmehetsz, ha akarsz.
Nem tudom, mit akarok.
Hát, én úgy érzem, mára végeztünk.
Más is így érez? Végeztünk? Végeztünk?
- Most komoly? - Feszengek. Előre szóltam.
Brian mondta, hogy írtál egy levelet.
Mi volt benne?
Nem emlékszem szóról szóra, de olyasmi, hogy...
„Csá, köcsög!
Megölted az anyámat, tönkretetted az életemet és az apámat,
mindezt azért, mert egy önző, kibaszott alkesz vagy.
Az emberek máshogy bánnak velem. Barátságokat vesztettem el miattad.
És amikor felébredek,
az egyetlen, akivel ezt bármilyen szinten meg tudnám beszélni,
már nincs itt, és soha nem is lesz, ami egyedül a te kibaszott hibád.”
Ez egy jó levél.
Mesélnél valamit anyukádról?
Minek?
Mert nem ismertem.
Én csak... a végét tudom.
Emlékszel, mikor kihúzatta a bölcsességfogát, és...
És ébredezett az altatásból,
és végig azzal dicsekedett, hogy milyen puha a feneke.
- Brian! - Mi van?
Megkérte a nővért, hogy fogja meg a fenekét.
Ez nem az a történet, amit én mesélnék.
Oké. Igazad van. Sajnálom!
Te mit mesélnél?
Szia! Csak érdeklődöm, hogy vagy. Minden oké?
A kádban vagy, csinálod a depis szeánszodat,
és ott vannak körülötted a fotóid a kutyusokról?
Nem, az edzőteremben vagyok, és gyúrok.
Nagyon visszhangos az a terem. És sok a locsi-pocsi.
Jól vagyok. Az én problémáim nem igaziak.
Milyen panaszom lehet? Hogy a kedvenc szempillásom elutazott,
és ezért a második kedvencemhez kell mennem?
Hé, Liz, ne csináld ezt magaddal, oké?
Ez igazi szar, és ha nem vigyázol, legyalogol.
Ide figyelj! Mássz ki abból a kádból, és menj a köveiddel játszani!
Gyerünk! Halljam, ahogy kihúzod a dugót!
Nem, itt biztonságos és jó meleg.
Van egy ajánlatom.
Te kimászol a kádból, és megpróbálod összekapni magad,
én meg elmegyek anyám műtétjére.
És elmondod a húgodnak, hogy fasztorlaszolod az egész életét?
Mi? Ne told túl! Csajszi, húzd ki azt a dugót!
Hallani akarom!
Ügyes kislány!
- Köszi! - Na jó, szia!
Szia!
Itt van mind a két kislányom?
Nem, anya, csak én.
Baszd meg!
Itt vagyok, anya.
Jó voltam, hm?
- Igen. - Igen, nagyon jó voltál.
És a kedvenc sapkám lerepült a hullámvasúton.
Nagyon odavoltam.
Úgyhogy anya egyenesen a boltba vitt,
és vett három Goofy-sapkát.
Mérges voltam, semmi köze nem volt a régi sapkámhoz.
A régi sapkámban menő voltam.
De ő azt mondta, hogy az nem a sapka miatt volt.
Hanem amiatt, ahogy én éreztem magam benne.
Ami hazugság volt, mert úgy néztem ki, mint egy hülye abban a Goofy-sapkában.
De ő menő volt benne.
Bármit vett fel, állat volt rajta.
Igen, az egy jó nap volt.
Kedves és vicces lehetett.
Ez egy olyan kombó, ami ritkán jön össze.
Az volt.
Basszus, de hiányzik!
Ki az a nő?
Sara. Ő volt...
Ő volt a menyasszonyom.
Szép.
Hát, mi...
Miért vett három sapkát? Anyukád. Miért vett három sapkát?
Ahogy futottunk a hullámvasút felé, anya nekiment egy gyereknek,
aki erre leejtette a fagyiját, és sírni kezdett.
És a gyerek anyja mondta, hogy semmi baj, de anya rosszul érezte magát.
Azt a sapkát ennek a gyereknek vette, ha összefutnánk még vele.
Mindenhol kerestük.
Megtaláltátok?
Igen. Szuper volt.
Erről már el is feledkeztem.
Köszönöm!
Sokat gondolkoztam azon, mit akarnék neked mondani.
Hogy szeretném megmagyarázni az egészet. Hogy miért ültem volán mögé.
Hogy mennyire bánom.
De ezek nem számítanak,
mert megtörtént, és csakis az én hibám.
És semmit sem tehetek, hogy ezt jobbá tegyem.
Csak annyit mondhatok,
hogy nem múlik el egyetlen pillanat sem, hogy ne gondolnék rá.
Vagy rád. Vagy apádra.
Rátok gondolok... állandóan.
Olyan kurvára sajnálom! Én...
Bár változtathatnék rajta!
- Bárcsak visszamehetnék, és vissza... - Megbocsátok.
Mi?
Megbocsátok.
Ezt tenné az anyukám.
Köszönöm!
Én nem...
Köszönöm!
Elmentem.
Hova mész?
Van egy új bolt a városban. Megnézem az öveket.
Nem övbolt, de tutira van náluk.
Drukkolok.
Igen. Te vagy a legjobb!
Figyi, én...
Felejtsd el! Semmi.
Mi az? Bármit elmondhatsz. El is szoktál.
Én nem... Nem érzem úgy... Nem tudom.
Érezted már úgy, hogy nem vagy önmagad, mintha elnyelne a víz?
Tök hülyeség.
Az a dolog a kutyafotókkal nagyon lehúzott, tudod?
És hiányzik a kisbusz.
És imádom ezt a házat. Tudod, mennyire, de olyan üresnek érzem a fiúk nélkül.
Bár nincs akkora ricsaj, hm?
Igen. Jobb szaga is van.
Igen. Oké. Mit szólnál, ha vennénk neked egy másik kisbuszt?
Éljen a grillsajtos szendvics!
- Azt, mondjuk, meg is tudnám csinálni. - Igen.
Tudod, mit? Szuperül vagyok. Menj, jó övnézegetést!
Csúcs! Majd jövök.
Szeretlek, kicsim!
Szeretlek!
Úristen! Totál fel vagyok villanyozva az idegtől.
- Ne menjünk játékterembe? - Basszus, de!
Várj! Brian!
Tudom, hogy szemét voltam az előbb,
de nagyon hálás vagyok, hogy megkerested.
Igen, ez tényleg újdonság volt tőlem.
Attól még...
Néha könnyű észrevenni, ha valakinek segítségre van szüksége.
Az arcára van írva.
Bár tudnám, miért kellett bent maradnia! Ez csak egy szürkehályog-műtét.
Kábé megvesztegettem az orvost, hogy tartsa ott,
gondoltam, jólesne egy szabad este.
Te vagy a hősöm.
Meg szerettem volna, hogy lásd az új házamat.
Igen.
Rohadt rongyrázós.
Igen. Ja.
Burzsi. Túlárazott.
Nem mondod, hogy falikarjaid vannak!
De, csajszi. Falikar falikar hátán.
Aha. Azta!
Minek hoztál ide, hogy az orrom alá dörgöld?
- Igen. Egy kicsit. - Aha.
De nem csak ezért.
Courtney, elengedlek.
Mi a faszt akar ez jelenteni?
Azt próbálom mondani...
Tudom, mennyi szart megteszel anyáért.
És hogy nagyon keményen küzdöttél, hogy rendbe hozd az életed.
Irtó büszke vagyok rád érte!
Kösz!
Nagyon féltem, hogy ha lelépsz, anya megkér, hogy vegyem át a helyed,
és őszintén szólva,
nem tudom, hogy a francba mondhatnék erre igent vagy nemet.
De ez nem a te problémád, hanem az enyém.
Oké, letöltötted a büntetésedet. Még többet is.
Hát, igen.
Csak annyit kérek, hogy adj egy kis időt, amíg kitalálom, mit csináljak anyával.
És utána tűnj el onnan! Érted?
Erre iszom.
Mennyi idő kell?
Nem tudom. Mondjuk, 20 év.
- Két nap. - Nyolc év.
- Két hét. - Három hónap.
Adj kábé három hónapot!
Megdumáltuk.
Hogy érzed magad, kölyök?
Még mindig fáj mindenem. De jobban.
Igen.
Anyám mondta, hogy beszéltetek apámmal.
Itt van?
- Á, öregem! Az apák kemény diók. - Igen.
Nem mindig akkor támogatnak, amikor szeretnénk.
De végül mégis megteszik. Nézz csak rám! Egy évembe telt.
Szia!
És ez sokkal gyorsabb volt!
Szia, apa!
Hagyjuk őket négyszemközt!
Kösz!
Mindketten tudjuk, hogy nem tudok jól beszélni az érzésekről.
Semmi baj, apa!
- Nem kell beszélned. - De. Hadd mondjam!
Amikor azt mondtad, hogy cserben hagytalak...
akkor azért hadakoztam annyira...
mert... igazad volt.
Ó, Sean! Nagyon-nagyon sajnálom!
Semmi baj, apa! Szent a béke. Jól megleszünk egymással.
Igen.
Ki kell juttatnom innen, hogy el tudj jönni velem pecázni.
Gondolom, egy darabig most nem fogsz breakelni.
Ne röhögtess!
Emlékszel arra a korszakodra?
Jesszus, ez annyira megható!
Ne bámuld őket!
Paul, ez egy nagyon megható pillanat.
Boldog vagyok. Amit az az ember tesz a fiával, azt én is megteszem veled.
Ezt ne csináld!
Állj le! Állj le!
Paul! Ha nem akarod, hogy csináljam, akkor elhúzhatod.
Én nem fogom elhúzni. Neked kell megtanulnod a határokat.
Ő kért meg rá, én meg nem kérdezősködöm. Neki dolgozom.
Azta, ezek oltári jók!
Jaj, maradj már!
Az én kutyám baromi jóképű, de bármikor lefotózom, épp a segglyukát nyalja.
Hát, ha megy valakinek...
Mondjuk, szerintem a fotós hibája.
- Szerinted... - Igen, szerintem igen.
Akkor segíts!
Úgy értem, itt van ő is, a fényképezőgéped is. Menjünk ki a parkba!
Mi! Most rögtön?
Igen. Most rögtön.
Persze. Miért ne?
Szuper. Csináljuk!
Gyere, pajti!
Ma van a szerencsenapod.
- Vigyázz... Óvatosan! - Cuki kutya. Bocs!
A feliratot fordította: Binder Natália