Domāju, ka mums jāpastāsta manam tētim, ka mēs ar tevi runājam, Lūis.
- Piekrītu. - Es arī.
Kad Džimijam izstāstīsim, ja viņš nāks mums virsū,
es darīšu tā, kā jādara, kad uzbrūk lācis.
Es palikšu uz vietas, izlikšos ļoti liels
un ļoti skaļi sitīšu plaukstas.
Ak vai!
Atkāpieties...
PIRMS 3 GADIEM
Kāds ir viņas stāsts?
Viņas?
Viņa ir pieprasītākā ginekoloģijas un dzemdniecības speciāliste Pasadīnā.
Nesen viņai kādā pacientē palika laulības gredzens.
Vai viņām nav jāvalkā cimdi?
Viņa teica, ka neko nevar sajust, kad ir cimdi.
Īsta māksliniece.
- Tā. Kas ar to čali? Atvaino! - Nerādi!
- Frenkij, maita! - Viņš ir nolīgts slepkava.
Viņš zvana bosam, lai pateiktu, ka nav trāpījis.
Es tevi nositīšu!
Viņš ir baigi nikns, ka šodien neizdevās nogalināt.
Domā - viņš ir vientuļš?
Nē. Viņš dzīvo ar mammu.
Un viņa vienmēr saka:
"Vienalga, cik cilvēku tu nogalini, ja vien strādā ar pilnu atdevi."
Cik mīļi!
Ļoti mīļi.
Kad es pārvākšos pie tevis, vai mēs to vairs nedarīsim?
Ko? Lai es ļautu tev gaidīt vilcienu vienai?
Ko tu darītu? Lasītu?
Tu zini, ka neprotu lasīt.
Jā. Labi.
Es nekad nebeigšu to darīt. Manas dienas labākā daļa.
Kovbojs! Viņš ir īsts kovbojs.
Labrīt!
Čau!
Atvainojiet!
Viņš ir īsts kovbojs.
Jā. Īsts kovbojs mūs pa īstam nogalinās.
Velns! Nu gan! Cik tev aukstas rokas!
Es centos tuvoties.
Labi. Es gribu, lai tuvojies.
Vari lietot mani, lai rokas sasildītu.
Jei!
Zinu. Tik aukstas. Kā ledus.
Labi.
Vai jūs vēl neguļat?
Tieši tagad.
Nāc iekšā!
- Čau! - Sveika!
Tā. Draugs atsūtīja dziesmu, un man jums tā jāparāda.
Lieliski. Klausīšanās ballīte.
- Tā. - Vai šis draugs ir tas pats puika,
- kas atveda tevi no treniņa? - Mamm!
Atvaino! Kāds puika?
- Nekāds. Mamm! - Nekāds?
Nu beidz! Vārds? Vecums?
- Vai jūs kopā mācāties? - Dilans nav no manas skolas.
Dilans.
Dilans no citas skolas?
- Gluži kā Beverlihilzā. - Dilans dillēs.
- Tu viņu mīli? - Varu uzaicināt viņa tēti uz aliņu?
- Ak dievs! Es aizeju. - Atved viņu šurp!
- Nē, mīļum! Jā, jautri vecāki. - Mēs esam jautri. Beidz!
Neskaties uz mums tā!
- Atā! - Atā!
Zināju, ka tā tiksim no viņas vaļā.
Viņa ir brīnišķīga.
Jā, vidēja.
Apsoli, ka mēs to nesalaidīsim dēlī. Viņa ir labākais, ko esam paveikuši.
Apsolu.
Ak dievs!
Kā tev jau atkal ir tik aukstas rokas?
Esmu tam pāri.
Zelta puisēnam Džimijam Pols ir pateicis, ka viņam ir Pārkinsons,
bet man nesaka joprojām.
Vienalga. Pats vainīgs.
Es par Pārkinsona slimību palasīju. Tā izraisa sausu ādu un atūdeņošanos.
Man, melnajai, tas ir kā vienreizviens. Es viņam varētu būt kakao sviesta šerpa.
Vai varam tagad parunāt par īstu problēmu?
Tas čalis, ar ko mani savedi, - Čārlijs... Pilnīgi garām.
Ko? Viņš ir viens no seksīgākajiem cilvēkiem, ko esmu satikusi visā mūžā.
Kas viņam vainas?
Nu, viņš man pārmeta, ka neesmu neko pajautājis par viņa dzīvi. Nav taisnība.
Es pajautāju, kurš no maniem storijiem viņam patīk vislabāk.
- Forši. - Tu viņu arī neieinteresēji.
Nu man viņš jādabū.
Pajautāšu, vai negrib satikties vēlreiz. Uzdošu jautājumus par viņu.
Nav tik grūti. Es to varu.
- Sveika! - Sveiks, Braien!
- Tu esi Gabija, ja? - Jā.
Tija, es gribēju pateikt:
ja tev Alisei vajag privātskolotāju, man viena laba ir. Konoram viņa patika.
- Forši. Paldies, Liza. - Jā.
- Atā! - Atā!
Visu labu!
Viņa ir īsta mamma.
Klusu!
Iepazināmies jūsu Vecgada svinībās.
Viņa bija tik nosodoša. Likās, ka runāju ar vecu dragkvīnu.
Man viņa patika.
- Skaidra lieta. Tu esi veca dragkvīna. - Jā, esmu.
Kāds būtu tavs pseidonīms?
Ērina Krānoviča.
- Jo esmu jurists. - Jā. Mēs zinām.
Tu par to runā katru dienu.
Viss. Esmu oficiāli ievākusies.
Labi.
Ātrs jautājums: vai manas mantas ir zem tavējām vai zudušas uz visiem laikiem?
Vispār zudušas uz visiem laikiem.
Un gribi zināt, kas ir dīvainākais? Tev to pat netrūkst.
Tev taisnība. Man tās nekad nav bijušas svarīgas.
Labi.
Vēl tikai viena lieta.
Viena maza, sīksīka lietiņa.
Vispār nav nemaz tik sīka. Tā ir apmēram tik liela.
MIS SLEPENĀ AĢENTE
Pat neuzdrošinies tuvoties Sandijai!
- Sandija. - Tu nedrīksti viņu tā saukt.
- Izturies ar cieņu! - Tas ir dīvaini, ka pieaugušam vīrietim
mīļākā filma ir Mis Slepenā aģente un man ar viņu ir sekss.
Tu to nesaproti tāpēc, ka esi smuka.
Tev nav bijušas vajadzīgas pārvērtības,
lai atklātu, ka vienmēr esi bijusi skaista.
Es dzirdēju tikai to, ka esmu skaista.
Neko daudz vairāk arī neteicu.
Tad kā tas notiks?
Mēs tiksimies reizi nedēļā, un es jums rakstīšu, ja kas atgadīsies? Vai...
Vispār man patīk strādāt tikai kabinetā.
Robežas ir būtiska psihoterapeitisko attiecību daļa.
Man jūsu attieksme nepatīk.
Bet nezinu. Varbūt tas ir muļķīgi.
Jūs droši vien teiksiet, ka man terapiju nemaz nevajag.
Nē.
Reģistrācijas anketā esi uzskaitījusi diezgan daudz kompulsīvo izpausmju.
Atkārtošana. Iekštelpu un āra drēbes?
- Jā. - Turi telefonu uzlādētu
uz precīzi 17 %.
Septiņpadsmit ir pirmskaitlis, tāpēc...
Tāds ir arī 97.
Velns!
Vai neviens šajā valstī vairs nav lepns par savu darbu?
Tev ir labs rīts, Pol?
Tas puika Breidens sajauca manu beigeļa pasūtījumu.
Un, kad pateicu viņam, ka tas ir nepareizais krēmsiers,
viņš tikai pateica: "Vainīgs."
Vai tas bija nevērīgs "vainīgs"? Vai drīzāk "vainīgs"?
Otrais. Kāda starpība?
Man ir pusaudze. Tā ir patiesākā atvainošanās, ko no jaunieša var gaidīt.
Nopietni?
Tad man prieks, ka esam viņiem izpostījuši planētu.
Jauki, Pol.
Labrīt!
- Sveika! - Čau!
Tev mazliet trīc roka. Viss kārtībā?
Nē, viss labi. Es...
Es tikai ne pārāk labi guļu.
Guļamistabai jābūt aukstai, un pirms miega nekādu telefonu.
Vecīt, kad beigsi tizloties un panāksi, lai viņš man pasaka?
Es centos, Gabij.
Vai neredzēji, kā ar acīm viņu lūdzos?
Tad to tu darīji? Izskatījās, ka lūdz, lai ļauj tev ielīst dziļāk viņam pakaļā.
Es viņam to nelūdzu, Gabij. Viņš mani tur iebāž.
Liels paldies. Tas bija lieliski.
Tas bija tik jautri. Man prieks, ka beidzot to izdarījām.
- Jā. Bija prieks iepazīties. - Varējāt iepazīties.
- Jā. - Zināju, ka jums saskanēs.
Aizsūtīšu tev to rakstu par Indijas riekstu audzētājiem.
- Tev tas patiks. - Protams.
- Atā! - Atā!
Iedzēru par daudz vīna. Brauksim ar taksi, ja?
Nē, braukšu es. Izdzēru tikai divas un šo drusciņ.
Atstāsim mašīnu un no rīta savāksim!
Nē, man agri jābūt darbā. Jābrauc tikai pusotrs kilometrs.
- Vai tu tos zodz? - Tie ir tik smuki.
Ej, ej, ej!
- Jums drīz jāsarīko puišu vakars. - Jā.
Tas nu nekādi nenotiks.
Beidz!
Zini, es tiešām tevi mīlu.
Šovakar tu kārtīgi nokniebsies.
Braucam mājās!
- Vai es tev neteicu? - Nē!
NEATLIEKAMĀ PALĪDZĪBA
Drīkstu paņemt zemesriekstu sviestu?
Protams.
Vai tu ņemsi to visu?
- Jā. - Padaudz, bet nu labi.
Sveika!
Ko, ellē, tu te dari?
Domāju, ka šonakt paliksi pie Sameras.
Tas bija pagājšnakt.
Vai tā ir tava meita?
- Vai gribi vakariņas, mīļā? - Nē, nevajag.
Esi pārliecināta? Denika ir ne tikai zagle.
Viņa arī mācās kulinārijas skolā, tāpēc...
Es kaut ko izdomāšu.
Labi.
Viņa ir jauka.
Par to neuztraucies! Man prieks, ka esi te.
Ir tako otrdiena.
Derek, to neēd! Tas ir Alises šķīvis.
Kļūdījos. Domāju, ka manējais.
- Nē, nav. Tā. - Jā.
Labi.
- Lūdzu! - Paldies.
Nav, par ko.
Paldies.
Mēs tevi mīlam.
Ei, Alise! Vari dzert arī to limonādi, ko tev atvēru.
Nē, neņem viņu galvā!
- Ko? - Ko?
Tā. Es tikko beidzu runāt ar tavu advokātu par vienošanos.
Kaut arī tas ir gads, ar labu uzvedību tie var būt 10 mēneši.
Apciemošu tevi katru nedēļas nogali. Aizbraukšu pat pēc darba.
Negribu būt viena, tāpēc palikšu pie vecākiem.
Tikai uz dažām dienām.
Tēt? Man rīt ir futbola spēle.
Vai vari aizvest?
Kaut varētu, jā.
Man ir kaudzēm darba, tāpēc...
Apjautāšos, vai tevi nevar aizvest Liza.
Es negribu, lai tu mani apciemo.
Es negribu, lai tu jebkad atgriezies te.
- Ej un dzīvo pati savu dzīvi! - Ko?
Nē. Tava dzīve ir mana dzīve.
Nu beidz!
Pēc tam varēsim paēst vakariņas -
karstos vistas sendvičus
vai jebko.
Mēs to pārcietīsim.
Nē.
Tas ir beidzies.
Es pieļāvu lielāko kļūdu dzīvē,
un, kad vien uz tevi paskatīšos, es redzēšu tikai to.
Bet drīz. Drīz.
Nākamreiz.
To nekādi nevarēs mainīt.
Ja es tev tiešām esmu svarīgs,
vienkārši ej!
Tēt...
Man vajag tevi.
Es nevaru.
Nuja.
Vai kāds noklausījās mūsu sarunu? Jo man vajadzēs, lai kāds atbrauc līdzi
un zvēr, ka tikko norunājām visu viņam izstāstīt.
Kāds var?
Nav tik slikti, kā izskatījās.
Velns parāvis, Braien!
Vai tiešām tu domāji...
Kas tas ir? Ko tu dari?
Tie ir mani lāča plaukšķi. Neticami, ka iedarbojās.
Tēt, nedusmojies uz Braienu! Tā ir mana vaina.
Kad pateici, ka bija uzradies Lūiss, es netiku no tā vaļā.
Es viņu izspiegoju.
Tad izstāstīju Polam,
un viņš lika apsolīt, ka ar viņu nerunāšu, tomēr es to izdarīju.
Un, tēt, sākumā tas bija dīvaini, bet pēc tam patiesībā jauki.
Jauki?
Braien, kā tu vispār tajā iepinies?
Es... Tā. Labi. Domāju, ka es to vēl varu.
Viņš atbrauca šurp,
un es tā: "Prom no šīs ģimenes! Pazūdi!"
Un viņš tā: "Atvainojiet!"
Bet viņš šķita ievainots. Drīzāk: "Atvainojiet!"
Un es tā: "Tev viss kārtībā?"
Un viņš teica: "Jā." Bet es redzēju, ka nav.
Man tagad ir superempātisks posms,
jo mēs ar Čārliju nolēmām, ka mums būs mazulis.
Ja būs meitene, nosauksim par Satonu Fosteri.
Un, ja puika, skaidrs, ka par Fosteru Satonu.
Vārdu sakot, biju izsists no sliedēm,
tāpēc aizgāju uz kafejnīcu, kur viņš strādā.
Ne, lai viņu satiktu, bet, lai pajautātu, vai viņam viss kārtībā.
Un viņa priekšnieks ir Tonija Soprano tipa vecis, bet seksīgāks.
Zini, tāds, kas varētu piesist, bet arī ļoti labi bučotos.
No tādiem turies pa gabalu!
Tātad es pajautāju priekšniekam par Lūisu, un viņš saka: "Viņš ir baigi depresīvs.
Tāds nomācošs, bet par to vien cilvēku atlaist nevar.
Sasodītā boikotēšana, ne?"
Nākamajā mirklī viņš pasauc Lūisu šurp, un mēs sākam runāt.
Un, Džimij, viņa dzīve ir drūma.
Tik drūma kā Rekviēms sapnim.
Un ne kā filmas vidusdaļa, kur visi kaifo ar heroīnu,
bet kā beigas, kur viss ir pakaļā un ir skaidrs, ka heroīns nemaz nav jautri.
Viņam nav draugu.
Nav neviena, ar ko parunāt.
Viņš cieš.
Tāpēc es ar viņu pagājos un mēs runājāmies,
jo zināju, ka nevarēšu ar sevi sadzīvot, ja vismaz nemēģināšu palīdzēt.
Viss.
Un, kad to visu izstāstīju Alisei,
viņa saka: "Ja tu mani pie viņa neaizvedīsi, es izstāstīšu tētim."
Tu zini, kā pusaudži runā.
Tāpēc mēs aizbraucām, un gāja tiešām labi,
tāpēc ka viņa viņam izstāstīja par savu mammu
un par Gūfija cepuri un viņa viņam piedeva.
Un attiecībā uz to, ko tu šovakar redzēji, ir kāda sieviete vārdā Dorisa,
kura apzvērēs, ka mēs grasījāmies tev visu izstāstīt...
- Nu vari apklust. - Kad sāku, man ir grūti apstāties.
Tā.
Man vajadzēs pabūt vienam,
lai pārdomātu
Braiena monoizrādi.
Tu esi mana meita.
Ja tev mani vajag, esmu te.
Tu neesi mana meita. Tev manis te nav. Pazūdi!
Mīlu.
Ej ratā!
Es saprotu.
Man tiešām žēl.
Visu labu! Jā.
Ei!
Tu viņam piedevi?
Jā.
Domāju - tev arī vajadzētu piedot. Tas varētu nākt par labu jums abiem.
LIZA
MANA MELNĀ PAKAĻA PROT GATAVOT
Sveiks! Te es.
Piezvani man, ja gribi.
Man tevis pietrūkst.
Labi. Atā!
Vai šī ir viena no slavenajām D vīra olmaizītēm?
Atvainojiet! Maize ir no veikala. Aizmirsu savu skābmīklas ieraugu.
Uztver to kā pateicību par to, ka ļauj man te pārgulēt.
Vecīt, bet protams.
Tu zini, ka tevi un Lizu mīlu. Es atbalstu jūs abus.
- Zinu. - Ko tu darīsi?
Vai brauksi pie tā čaļa?
Lai darītu ko?
Nezinu. Lai viņam uzbrauktu.
Uzsistu pa viņa krūtīm ar savējām. Pieietu cieši klāt.
Elpotu karstu gaisu viens otram mutē.
- Filmās heteroseksuāļi tā dara. - Tā. Lai es nepārprotu -
tu viņam iesaki aizbraukt pie čaļa, kurš noskūpstīja Lizu, un tad viņu izdrāzt?
Jā. Tā viņam tiešām būtu mācība.
- Jā. - D vīrs, neklausies viņā!
Šī tev ir laba iespēja pievērsties rūpēm par sevi.
Dažiem patīk sēdēt vannā.
Es pati izkausēju puslitru saldējuma,
ielieku tajā salmiņu un dzeru kā Capri-Sun.
Kā ir tev?
Man patīk pētīt bildes ar vecām mašīnām un domāt, kā tās savest kārtībā.
- Man arī. - Jautri.
Jā. Vai nosnausties. Ļoti patīk nosnausties.
Atnesīšu tev savu smago segu.
Tā šķiet kā bluķis, kas nospiež līdz nāvei,
bet tā mierīgi. Tas ir lieliski.
- Paldies. - A-ha.
Laba?
Tad...
Tu domā, ka man tas čalis jāsatiek?
Nezinu. Kā to ņem.
Vai šonakt gulēsi labi, ja nesatiksi?
Atā!
Labi. Tā.
Ak nē! Kur viņš ir? Ko tu izdarīji?
Nē. Es vainoju tevi.
Atstāji mani ar viņu divatā.
Naktī atkal nevarēju pagulēt.
No tā mana trīce vienmēr pastiprinās.
Jocīgi, ka tavas trīces vienmēr beidzas ar to, ka tu sagrāb manu krūti.
Tā nav trīce. Tas ir piedāvājums.
Es nejūtos lāgā.
Sāku kaut ko aizmirst.
Tad kāds ir plāns?
Es piezvanīju dr. Saiksai. Šodien aizbraukšu uz vizīti.
Labi.
Jūties labi vai esi sabijies?
Nemāku teikt. Nekad neesmu bijis sabijies.
Bet tu izskaties satraukta. Varbūt jābrauc arī tev.
Ak dievs!
Ko? Tu teici, ka gribi, lai esmu jūtīgāks.
Tas izskatās šādi.
Lūdzu! Izbaudi!
Man tas patīk,
bet mēs nolēmām, ka pie ārstes es tev līdzi nebraukšu.
Es cerēju, ka atmiņa klibo arī tev.
Panāc!
Tu esi ļoti drosmīgs puika, un es ar tevi lepojos.
Paldies.
Lai kāds būtu tavs vārds.
Zinu - nav mana diena. Tāpēc paldies, ka atvēlēsi dažas minūtes.
Drīz atbrauks Horhe, un es negribu to sačakarēt.
Tāpēc iedomājos, ka jūs varētu dot man kādu padomu, ko darīt un ko nedarīt.
Es pateikšu, ko darīt.
Džimijam labāk padosies tas, ko nedarīt.
Uzmanīgi, Pol! Esmu uz tevi nikns.
Tu nokavēji.
Zinu un atvainojos, bet...
Kā tas nākas, ka ienācu dusmīgs uz tevi, bet nu atvainojos es?
Esi atklājis manu superspēju.
Sveiks, vecīt! Es tiešām labprāt parunāšu par Horhi,
bet vai neiebilsti, ja ātri sadošu Polam iekšās?
Izklausās, ka būs interesanti.
Kā tu varēji man nepateikt, ka Alise redzēja čali, kurš nogalināja Tiju?
- Ak vai! - Jā!
Liels "ak vai".
Novāc šo attieksmi!
Kādu attieksmi?
- To attieksmi. - Labi. Tā jau gan.
Alise ir mana paciente.
Es tev neko neteicu tāpēc, ka viņai ir 18 gadi.
Pieaudzis cilvēks.
Viņai ir 17, Pol. Dzimšanas diena būs pēc pāris nedēļām.
Vainīgs.
Es to sajutu.
Paklau! Es Alisei teicu, lai ar viņu nerunā, bet viņa neklausīja.
Abi zinām, ka reizēm sanāk ziepes.
Es domāju, ka tu nemaz neesi tik dusmīgs uz mani.
Domāju, ka tu pat neesi tik dusmīgs uz Alisi.
Tāpēc varbūt tiec skaidrībā, par ko tu esi tik dusmīgs.
Sasodīts! Jānomet miķis.
Nesaki "jānomet miķis"! Te nekāds miķis nav jāmet.
Pol, neuzdrīksties nomest to iedomāto mikrofonu!
Es jau tā neesmu labā omā.
- Nomet! Izdari! - Nedari tā, Pol! Nedari!
Jums abām te nav jābūt. Man viss ir labi.
Beidz mētāt skarbo!
Mēs esam akmens māsas, vai kā tu to sauc.
Tā ir Akmens derība.
Manis pēc! Jūs zināt, ka "akmens māsas" izklausās labāk.
Liza, klau, tu rūpējies par cilvēkiem, ko mīli.
Man jāiet uz darbu, tāpēc pirmo maiņu uzņemsies Alise.
Tad atsūtīšu papildspēkus, ja?
Vai viņa zina, ko izdarīju?
Jā, bet varu izlikties, ka nezinu.
Liza, es internetā kļuvu populāra kā krāpēja. Un man iesita pa pupu.
Nav, ko iebilst. Pieaugušas sievietes problēmas.
Labi, es atvainojos - man jāiet. Bet, Alise, lai veicas!
- Gribi ēst? - Nē.
- Gribi paskatīties kādu filmu? - Pārāk bēdīgi.
Ja nu mēs izliktos, ka tev ir meita,
un tu varētu pīt man matus un dot vērtīgus padomus?
- Tas varētu derēt. - Labi.
Nu tā.
Nekad neņem telefonu uz tualeti! Tas ir pretīgi.
Pilns ar mikrobiem. Labs padoms.
Un saules krēms jālieto arī tad, kad ir mākoņains.
- Labi. - Un tas tiešām jāatjauno
ik pēc pāris stundām, citādi izskatīsies veca, pirms būsi veca.
Labi.
Man jau likās, ka tevi satikšu.
Ej galīgi!
Tā varētu būt. Gribi alu?
Nē.
Katram gadījumam.
Gribi mani piesist?
Nezinu.
Būdams kretīns, esi ļoti viesmīlīgs.
Cenšos.
Nolādēts!
Gribēju tev to iesviest sejā, bet tas ir garšīgs.
Paldies.
Domāju, ka būtu jauki tās piekārt, kur cilvēki var tās redzēt.
Tas viņai noteikti patika.
Es tās pat neapskatīju.
Zini ko, vecīt? Tev būtu jāpriecājas.
Viņa tevi mīl.
Vienalga - foršākā sieviete, ko esmu saticis.
Un zinu - man...
Man nekad nekā tāda nebūs.
Beidz, vecīt! Vēl ir laiks. Nepadodies!
Ko es daru?
Tinos prom.
- Vai tur ir aprikozes? - Mazliet medus.
Vienreizīgi.
Izdzeršu līdz galam.
Tu ej prom!
Tā jau gan.
Gabijas zaļā tēja pēcpusdienā Ir tik garšīga tāpēc, ka zaļa
Te tu esi. Vai vari aizvest mani pie neiroloģes?
Atvaino! Man būs pacients.
Varbūt mani var aizvest Šons?
Paskaties uz mani! Es nebraucu.
Mēs kopā varētu paņemt taksi.
- Vai tas ir pa ceļam? - Brauc līdzi un noskaidro!
Kas, ellē, te notiek?
Šon! Mīnuss tam, ka visas tava mūža sievietes
tevi mudina emocionāli pilnveidoties,
ir tas, ka nu tu saproti, ka gribi, lai līdzi pie ārsta iet kāds draugs,
bet, tā kā esi audzis 18. gadsimtā, tu nezini, kā to palūgt.
Tāpēc tu visus nostādi superneveiklā stāvoklī.
Man nav ne jausmas, par ko viņa tur runā.
Zini, es tieši gribēju nobraukt gar tavas ārstes praksi.
Brauksim kopā!
Nu, tikai, ja gribi.
Viņš grib. Brauciet!
Kad teicu, ka tikšos ar tevi jebkur,
nezināju, ka tas būs pusstundas braucienā, meklējot akmeņus.
Nevajadzēja teikt "jebkur".
Pag, apskatīšu... Džekpots.
- Nu. - Tas ir ahāts.
Redzi, cik no ārpuses raupjš? Un te kā novaskots.
Izskatās diezgan līdzīgi kā otrā pusē.
Nē, tas... neizskatās gan!
Šis ir vislabākais.
Redzi, te kaut kur jābūt papucim.
Papucim?
Šis nevar būt pa īstam, vai ne? Tas nav pa īstam, ko tu dari.
Tas ir pa īstam. Tas tiešām ir pa īstam.
Ak dievs!
Ak dievs, man liekas - es atradu.
Jā.
Liza, redzi? Skat, kā tas saulē dzirkstī un mirdz.
Nē.
Nu, tagad es akmeņus neciešu.
Klau, zinu, ka Gabija tev lika mani apraudzīt.
Jā. Jā, lika.
Bet ne tāpēc es te esmu. Esmu te tāpēc, ka esmu uz tevi nikns.
- Uz mani? - Jā.
Liza, kad vien kādam tavā dzīvē iet slikti, tu esi klāt.
Tā bija ar mani, Gabiju, Polu, Šonu, Alisi...
Beidz saukt vārdus!
Bet, kad bija mūsu kārta palīdzēt tev, tu to neļāvi.
Diezgan egoistiski, ne?
Viņš man nepiedos, Džimij.
Varbūt.
Bet man liekas: kādreiz doma par piedošanu
šķiet neiespējama.
Tad aptver, ka tava stāsta ļaundaris
ir tikai cilvēks, kas pieļāvis lielu kļūdu.
Jā.
Starp citu, jautājums tev: vai kādreiz iedosi akmeni man?
Tu teici, ka akmeņus neciet, un tie to dzirdēja.
Vai tu mani dzirdēji, akme... Es atradu!
Liza, es atradu vēl vienu. Vēl vienu.
Šis ir gluds, kā tu teici. Vaskains.
Nav.
Tu esi nejauka.
Tātad te...
te tu nodarbojies ar savu lietu.
- Jā. - Jā.
Klau, kad augu, psihoterapija nebija daļa no manas pasaules.
Tai tuvākais bija kāds vecs apkopējs, kurš man teica:
"Puikām emociju nav." Un tad mēģināja mani noskūpstīt.
Nu, man prieks, ka esi te.
Zini, kas ir traki?
Liza ir tā, kas salaida dēlī.
Tad kāpēc es jūtos kā tāds...
pēdējais mēsls?
Vispirms gribi psihoterapeiti vai draudzeni Gabiju?
- Draudzeni. - Labi.
Derek, tu esi vienreizīgs cilvēks.
Tu esi laipns, uzticīgs, un, velns parāvis, vecīt,
ko tu smērē savos matos?
Nu pārslēgšos uz psihoterapeiti Gabiju.
Man ir bijis ļoti daudz precētu pacientu tieši tādā situācijā kā tev,
un tiešām - tas nekad nenotiek no zila gaisa.
Es zināju, ka viņa jūtas slikti.
Bet mēs esam precēti jau mūžību.
Vai zini, cik daudz reižu viņa ir bijusi nomākta par sīkumiem?
Piemēram, ka ir izmesta no komitejas pēc tam, kad visus tur bija apvainojusi.
- Viņa nav komitejas meitene. - Nē, nav gan.
Bet, lai kas viņu nomāca, viņa vienmēr tika no tā laukā.
- Bet vai šoreiz viņa lūdza palīdzību? - It kā.
Viņa teica, ka jūtas kā zem ūdens.
Un zem ūdens cilvēki parasti...
Snorkelē un apskata foršas lietas?
Nē.
Viņi slīkst.
Tātad Liza pateica, ka slīkst, un ko tu atbildēji?
Teicu, ka viņai vajadzētu cepto siermaižu furgonu.
Derek!
Nolādēts! Kā pēkšņi tā ir mana vaina?
- Es... - Tā nav.
Un zini ko? Lai ko tu darītu, viss būtu attaisnojams.
Bet, Derek, jūs esat precēti cik - 26 gadus?
Jā.
Vai tu esi pieļāvis kļūdas?
Ne šādas.
Pat ne tuvu.
- Ak dievs, cik stulbi! - Jā. Tiešām stulbi.
Bet tu to atrisināsi.
Es zinu.
Tu un tā noslēpumainā matainā galva.
Tā ir olīveļļa un citrons.
Ko, tiešām? Es to lieku salātos.
Paldies.
Nav, par ko.
Prieks jūs redzēt, Pol.
Un šis ir jūsu...
- Draugs. - Šons.
Sveiki, Šon!
Bāc! Acumirkli! Atnesīšu jūsu kartīti.
Vispirms Džūlija, tagad viņa?
Visas neiroloģes ir seksīgas vai tikai tavējās?
Neflirtē ar viņu!
Nav atļauts man. Nav atļauts tev.
Nu gan, Pol! Atslābsti!
- Pats atslābsti! - Nu tā.
Pagājušajā reizē te bijāt reiboņu dēļ.
Jūsu zālēm gandrīz jau sasniegta maksimālā deva,
- tāpēc neko daudz tur mainīt nevar. - Jā.
- Kā tās darbojas? - Pagaidām labi.
Bet es slikti guļu pēdējā laikā.
Varbūt pie vainas stress, varbūt asie vistu spārniņi pusnaktī.
Nezinu, bet...
bet jūs teicāt, ka nepietiekams miegs manām smadzenēm
ir kā petroleja krūmu ugunsgrēkam.
Tāpēc laikam nav brīnums, ka man ir arī nelieli
atmiņas traucējumi.
Domāju - jāatnāk.
- Jāveic PAVP. - Ko?
Profilaktiskā apskate un veselības pārbaude.
Arī es esmu dienējusi.
Tu re! Kādā jomā?
Kādā jomā? Ko es teicu par flirtēšanu?
Es neiebilstu.
Bijāt jauktajā izlūkošanas un diversiju grupā? Tā šķiet.
- Nu, vispār es... - Tā. Pietiek!
Klau, man dzīvē ir daudz lietu un cilvēku, ko es mīlu.
Tāpēc es gribu palikt ar skaidru galvu, cik ilgi vien iespējams.
Ja ir vēl kas cits, ko es varētu darīt,
pasakiet, jo...
es darīšu jebko.
Nu, īpaši ņemot vērā problēmas ar miegu...
- Jā. - ...tas,
kas jums noteikti jāpārtrauc, ir dzeršana.
Ko vēl varat pateikt?
Sveiks!
Vai tu savāc savas mantas vai esi mā...
Vai esi mājās?
Jo es tiešām gribu, lai tu būtu mājās. Es ļoti atvainojos.
Ļauj man pateikt, ja?
Tu salaidi dēlī.
Es zinu.
Bet es nebiju klāt, taču vajadzēja būt.
Un par to es atvainojos.
Tiešām - vienīgais, kas liek man justies vēl sliktāk, ir tava atvainošanās man.
Tad savu esmu paveicis.
Kurš vēl būs uz vakariņām?
Tikai daži idioti, kurus - domāju - tu gribētu redzēt.
- Sveika, mamm! - Čau! Tie esat jūs visi!
Čau!
Ak dievs!
- Piedod - aizmirsām tavu dzimšanas dienu. - Man nav.
- Paldies. - Mamm!
- Paldies. - Bija vērts braukt.
Daudz laimes dzimšanas dienā
Ča-ča-čā!
Prieks, ka piezvanīji. Nāc iekšā!
Esmu pateicīgs, ka atbrauci.
- Tā ir laba filma. - Jā. Joprojām.
- Tiešām? - Jā.
Kādu laiku neesmu redzējis.
Vai varu piedāvāt, ūdeni vai tēju, vai...
Tev nekas nav jādara.
Labi.
Klau, es tev piedodu.
Es gribu, lai turpini dzīvot savu dzīvi un lai tā būtu laba.
Tomēr tev kaut kas manā labā jāizdara.
- Jā. Jebko. - Forši.
Es negribu tevi nekad vairs redzēt.
Saproti?
Es negribu, ka tu vēl tiecies ar manu meitu.
Es negribu, ka tiecies ar maniem draugiem.
Man vajag, lai tu izgaisti no manas dzīves.
Ja? Vai tu to vari?
Protams.
Paldies.
Viņš atgriežas.
Mēs gaidām, kad viņš runās.
Viņa vārdi nāk tik drīz.
Braien, nevajag tik dīvaini!
Kā gāja?
Es viņam piedevu.
Man prieks.
Ak dievs! Kāds atvieglojums.
Es tā baidījos, ka viņš būs nikns un es tik runāšu
un nespēšu apklust...
- Tas bija ļoti biedējoši. - Jā, tā tam bija jābūt.
Pa, pa, pa!
Vai man būtu jātic, ka tu salaidi ar divām sievietēm?
- Tu muldi. - Tā notika.
Tu nevienai neesi paticis.
Un tu vēl izdomā kaut kādu Sameru.
- Samera - "vasara". - Es ne... Tā, beidziet!
- Es viņu neizdomāju. - Karstasinīga?
- Samera bija jauka. - Nu, Samerai jābūt...
- Karsta kā vasara? - Bet Vintera bija auksta, ja?
Jā, Vintera bija auksta.
Es sapratu, uz ko patiesībā biju dusmīgs.
Tas nebija viņš.
Es zinu.
Tas biju es.
Lūdzu, nesaki "es zinu" vēlreiz!
Es tiešām to gribu.
Domāju - katrs cer,
ka viņš ir tāds cilvēks, kurš tiek galā, kad notiek kaut kādi sūdi.
Un es tāds nebiju.
Un Alisei mani tiešām vajadzēja.
Es viņu ļoti pievīlu.
Tāpēc domāju - kad redzu to puisi...
esmu spiests ieraudzīt to, cik es esmu briesmīgs tēvs.
Un to, kā es neizpildīju pēdējo solījumu savai sievai.
Šis burbons ir ceļojis ar kuģiem apkārt pasaulei,
uzsūcot sevī sāļo jūras gaisu no visiem zemes nostūriem.
Jūras viskijs.
Nesauc to tā!
Labi.
Šovakar...
es dzeršu pēdējo reizi mūžā.
Un esmu nolēmis to darīt kopā ar tevi.
Pol...
Domā - es jebkad spēšu piedot pats sev?
Jā.
Jā, es tā domāju.
Tiešām?
Es tā ceru.
Es arī.
Tas ir nogurdinoši.
Tulkojusi Inguna Puķīte