- Prašom, Kortne. - Ačiū.
Mane vėl prametė.
Pokalbiuose dėl darbo visi klausia apie tuščią laikotarpį mano CV.
Kaip švelniai pasakyti, kad gydžiausi,
o paskui septynerius metus tinginiavau pas mamą?
Sakyk, kad buvai narkotikų testuotoja, kuriai šeima – vertybė.
Aš rimtai.
- Aš pati savęs nesamdyčiau. - Nekalbėk taip.
Aš tave palaikau. Girdi? Paskambinsiu vėliau.
Aš tave palaikau!
- Nė velnio tu jos nepalaikai. - Žinoma, kad palaikau.
- Nepalaikai. - Palaikau.
Tu tai pasakei septynis kartus, ir nė karto nuoširdžiai.
Tai nesąžininga jos atžvilgiu.
Elgiesi nesąžiningai.
Taip, man sudėtinga.
Aišku, kad noriu, jog sesuo susirastų darbą,
bet vos tik ji jį ras, mūsų mama taps mano problema.
Todėl matyt tikiuosi, jog dažniau kartodama „aš tave palaikau“,
pati imsiu tuo tikėti.
Sėkmės, sese. Aš tave palaikau.
Pabučiuok man į subinę.
Mes važiuojam ne į darbą.
Taip, dėl šito.
Pameni, kai kviečiau tave būt svečiu mano paskaitoje,
o tu pasakei, kad verčiau bendrausi su žentu?
- Taip. Geras pokštas. - Tikrai.
Aš jį supratau, kaip sutikimą.
Tu mane pagrobei?
Kam taip dramatiškai?
Aš tave pasiskolinau, prieš tavo valią.
- Vežk mane namo. - Ne.
Derekai, pyrago valgymas prieštarauja tokio pasivaikščiojimo tikslui.
Tuomet tegu nepardavinėja jo automobilių stovėjimo aikštelėje.
Nekreipk dėmesio, mielasis.
Sportuodamas gali valgyt ką nori.
Matau, Liz dar jaučiasi kalta dėl neištikimybės...
Aš tave pasmaugsiu.
Mudu su Čarliu radom kūdikį!
Geras.
Šeštas nėštumo mėnuo, tad laiko pasiruošti turime.
Beje, kūdikis bus maišytos rasės,
ir aš jau tuo pasinaudojau atšaukdamas planus ateičiai.
Visada norėjau maišytos rasės kūdikio!
Tiesa. Ji norėjo.
Tai nebus tavo kūdikis, Liz.
Žinau.
Aš tavim netikiu.
- Ir neturėtum. - Aš netikėčiau.
Žinok, mūsų kūdikiui šis požiūris visai nepatinka.
Sėdėk, Polai.
Noriu padėkoti dr. Roudsui, kad atėjo.
Nors jis yra pasakęs, kad pasauly pilna psichologų,
ir kad jūs tik veltui švaistot laiką, bet jis jau toks.
Ar kas turite jam klausimų?
Noa?
Ar kognityvinė elgesio terapija yra geresnė už humanistinę?
- Turiu atsakinėt ir į kvailus? - Taip.
Puikus klausimas.
Mano atsakymas yra taip.
Kitas?
Tu. Pasistenk.
Skaičiau jūsų knygą. Dukart. Jūs genijus.
Čia jau kita šneka.
Gana padlaižiavimo.
Su kokia problema dažniausiai susiduriate savo darbe?
Savo darbe
susiduriu su žmonėmis, kuriems sunku netrukdyti patiems sau.
Jie įstrigę savo pačių susikurtose problemose.
Man nepatiko, kad tai pasakei žiūrėdamas į mane.
Bet mano nuotaiką pataisys štai kas...
Ar visi atsinešėte dr. Roudso knygą?
Taip.
Tuomet iškelkite!
Pažiūrėk. Pilna auditorija polų.
Įrėminsiu ir pasikabinsiu savo kabinete.
Man nusispjaut.
Man patinka.
Gerai. Priimu tavo „Skittles“
ir pridedu savo tris „Starbusts“.
Man per stipru.
Dedu į banką.
Trys karalienės. Kuo atsiloši?
Niekuo.
Kaip supratai, kad blefuoju?
Iš labai keisto požymio.
Kaskart supratęs, kad aš atmušiu tavo kortas,
parodydavai, kad didžiuojiesi manimi.
Pokeris – sunkus žaidimas. Aš didžiuojuosi tavimi.
Chorchė barakuose apšvarindavo mane iki siūlo galo.
Taip, nes lošti tu visai nemoki.
Smagu matyti tave besijuokiantį. Kaip tu?
Gerai.
Pastarosiom savaitėm dirbom kartu su juo,
ir aš supratau, kad man trūko rutinos, supranti?
Aš tau dėkingas.
Kažkas tai padarė dėl manęs. Aš darau tą patį kitam.
Tik nereikia ašarų, vyručiai.
- Man viskas gerai. - Kalbu apie save, Šonai.
Sėdim sau, alus, kortos. Dalink.
LUISAS
LUISAI?!?!
SENOKAI NERAŠEI. KAIP GYVENI?
VISKAS GERAI. UŽSIĖMĘS
SAMER
- Labas. - Labas.
Eime kartu su manim picos šįvakar.
Ne, aš jau valgiau.
Be to, jau išsitepiau kremu ir suvalgiau guminuką.
Eime.
Buvau susitikusi su tuo biču tik kartą.
Kas, jei jis mane suriš ir įmes į bagažinę?
Aistringa.
Gerai, eime.
Bet užsisakysim krūvą česnakinės duonos.
Gerai, puiku.
Myliu tave. Iki greito.
- Labas. Tu pas Šoną? - Sveiki.
Lošiam ten.
Ne, aš šiaip pakviečiau Alisą picos.
Tikrai?
Tiesiog tavo veidas – suaugusio vyro.
Kiek tau metų? 37-eri?
Ne, pone. Man 17-ka.
Aš Dilanas, beje.
Eina šikt! Dilanėlis.
Atleisk, šituo vardu erzinau Alisą,
kad galėčiau pasimylėt su jos mama.
Kodėl man tai sakote?
Pats nežinau, bičiuli.
Tu mane nustebinai, Dilanai. Todėl turiu susikaupti.
Picai jau vėloka.
Dabar 20.30 val.
Ne, picai metas tinkamas.
Gerai. Supažindinsiu tave su pagrindinėmis taisyklėmis.
Gerai.
Viskas gerai?
Pone?
Kas jums?
Pone, galiu padėt?
Prašau.
Gerai, pirmyn.
Eina šikt!
Visų pirma, jokio alkoholio.
Visų antra, jei užtruksit iki po vidurnakčio, turi man paskambint.
Gerai.
Manau, palauksiu Alisos mašinoje.
Malonu buvo susipažinti.
Atsigaukit.
Dabar jis naudosis tuo, jog išgelbėjo man gyvybę,
kad galėtų mylėtis su Alisa, tiesa?
- Aš taip ir padaryčiau. - Žinoma, bro.
Taip. Būtų paprasčiau, jei jis nebūtų įrėmęs savo pimpio man į nugarą.
Ar regėjai Jėzų, kai tai nutiko?
Ne, bet močiutė ten tikrai buvo. Nebenoriu apie tai kalbėti.
Ar Dilanas išgelbėjo tau gyvybę?
Aš taip nesakyčiau, ne.
Aš jau buvau beišspjaunąs vynuogę, taigi, jis man padėjo išsigelbėti pačiam.
- Palaikyk mane, Šonai. - Jis tikrai išgelbėjo tau gyvybę.
- Ką, negi turiu meluoti? - Taip, Šonai. Kartais mes meluojam.
Ar tu jį pavadinai Dilanėliu ir sakei, kad jo veidas kaip suaugusio vyro?
Jo veidas iš tiesų kaip suaugusio vyro.
Ar mes įsitikinę, kad „Dilanas“ nėra suaugęs vyras,
- turintis šeimą... - O Dieve.
...apsimetinėjantis vidurinės mokyklos sporto žvaigžde?
Žiūrėjau vieną dokumentinį, vaikeli. Panašiai nutinka.
Aš pasimečiau, girdi?
Nežinojau, kad turi vaikiną.
Aš su juo susitikau vos kartą. Niekam nesakiau.
- Man pasakei. - Kartais mes meluojam, Šonai.
Aš tiesiog linksminuosi.
Gerai. Jis mane pakvietė į šokių vakarą jo mokykloje.
Man metas grįžti į pasaulį. Taigi, aš sutikau.
Vajė. Puiku. Aš didžiuojuosi tavimi.
Be to, Dilano tėvai įleis kitus tėvus į savo namus,
kad fotografuotų savo vaikus, bet dėl pastarųjų įvykių
tu nesi kviečiamas ir, manau, supranti, kodėl.
Taip.
O jei pažadėsiu nedėti į burną nieko, didesnio už savo stemplę?
Iki, tėti.
Aš tave myliu.
Džiaugiuosi dėl jos.
Tik galėjo man pasakyti.
Džimi, tu čia niekuo dėtas.
Būdama jos metų ničnieko nesakiau tėvui,
nes buvau tikra pasileidėlė.
Kad ir paskutinio šokių vakaro mokykloje metu...
Ar galiu kaip nors
- išvengti šios istorijos? - Negali.
Aš žiauriai prisigėriau
ir taip stipriai pasmaukiau bičui, kad išsinarinau riešą
ir į išleistuves teko eiti su įtvaru.
Tavo šeima galėjo didžiuotis.
Klausyk, man įgriso klausyti, kaip tu pili mėšlą ant savęs,
todėl pasakysiu štai ką:
Alisos savarankiškumo siekis reiškia, kad tu gerai padirbėjai.
Dabar sunkiausia bus leisti jai atsiskirt
neprimetant jokios kaltės.
Jei tau ir tai pavyks, tuomet kai jai ko nors reikės,
yra daug šansų, kad kreipsis į tave.
Aš tai sugebėsiu.
Puiku.
Atleisk, Gabe, turiu paklaust.
Jei tu išsinarinai riešą, tai kas nutiko to vargšo peniui?
Į išleistuves jis irgi ėjo su įtvaru.
Sveiki, Dički Paukšti, dr. Paniurėli.
Ne.
Labas. Ar viskas gerai?
Taip.
Pagaliau išsprendžiau darbo klausimą.
Eisiu tarnaut į kariuomenę. Mane išsiunčia jau kitą savaitę.
Kitą savaitę? Ir kas tau pasiūlė šią mintį?
Ne, po šimts, pietūs baigti.
Ateikit čia, vyručiai.
Atleiskit, tai ne dėl maisto.
Tai visai dėl kito reikalo.
Lauk!
Ačiū, kad atvykot į mano kontorą.
Čarlis – vadybos konsultantas.
Niekas nežino, ką jis dirba.
Spėju, jis vertina įmones,
o po to konsultuoja, kokiomis strategijomis joms gerinti efektyvumą?
Būtent.
- Jūs dulkinatės? - Kodėl iš viso to klausiate?
Susikaupkime, Stiuartai. Pakalbėkime apie kūdikį.
Norime, kad prasidėjus gimdymui, mums paskambintų iš ligoninės.
Gal paprašyt policijos palydos, kad lėktume greičiau?
Man patinka jūsų entuziazmas.
Motinai išties patiko jūsų brošiūra.
Taigi, jūs tikrai patekote į atranką.
- Į atranką? - Ką?
Ką, mes kokie „Oskaro“ nominantai? Kaip Glen sumauta Klouz?
Atrinkti jūs ir heteroseksualų pora.
Tragiška, suprantu.
Mama pabendraus su visais, tad manykit, kad tai bus pirmas pasimatymas.
Ir kaip tai mums padės?
Aš sumoviau visus savo pirmus pasimatymus.
Su manim nėr lengva.
Tikrai? Nepastebėjau.
Džimi, padėk man.
Atleiskit.
Vis pamirštu, kad jis čia dirba.
Nieko tokio. Šiandien mes vis tiek nieko nepešėme.
Nusiramink, Styvenai. Pradėjome vos prieš dvi minutes.
Brajanai, nešdinkis.
Ne, tai itin skubus reikalas. Padėk man nebūti savimi.
Tas pats.
Gal kai kitą kartą mano sesuo pirks pas tave sumuštinį,
nesiųsk jos į armiją, o tiesiog duok sumuštinį.
Sumuštinį ji vis tik gavo.
Gabe, aš tikrai to noriu.
Aš nenoriu paprasto kvailo darbo.
Noriu pamatyt pasaulį.
Galiu įterpti žodį?
Be abejonės, Šono drauge.
Prašome įsiterpti į šį svarbų šeimos reikalą.
Aš buvau Kortnės vietoje ir, klausyk,
suprantu, skamba banaliai, bet tai iš tiesų padėjo man susitvarkyt gyvenimą.
Dabar turiu draugų, kuriais galiu pasitikėt dieną naktį.
Puiku.
Bet, Kortne, aš tikėjausi turėti daugiau laiko.
Pažadėjau dar tris mėnesius būt su mama.
Todėl jei nori, kad palaukčiau, pradėsiu kitąmet.
Be tavo palaiminimo aš nieko nedarysiu.
Pala. Toks jūsų planas?
Susibūrėte į emocinių manipuliuotojų šutvę
ir tikitės įveikti mane liūdnomis akutėmis?
Po galais. Tai veikia.
Aš rimtai džiaugiuosi dėl tavęs.
Ačiū.
Atnešiu gėrimų, kad atšvęstume.
Aš padėsiu.
Aš jį išdulkinsiu.
Rimtai? Krevečių vagonėlyje?
Tik pažvelk į mus. Stengiamės dėl tų, kuriuos mylime.
Nepykstame vienas ant kito už kišimąsi.
- Esi mano juodajame sąraše. - Aišku.
Manai, jai viskas bus gerai? Rimtai?
Manau, kad jai pavyks puikiai.
Neprisimenu nė vieno pirmo pasimatymo, pokalbio ar ko nors pirmo,
kai nebūčiau susimovęs.
Tu supranti, kad Styvenas man nemokės už konsultaciją?
Susikaupk.
Aš nesuprantu, kodėl sėkmė nuo manęs nusisuka taip greitai.
Turiu minčių.
Nereikėjo man čia eiti.
Manęs per tokį trumpą laiką nesuprasi.
Aš pernelyg sudėtingas.
Tu, gėjus, augai Teksase su konservatyviu tėvu,
todėl prisikūrei išgyvenimo strategijų
ir dabar, gindamasis, užsipuoli tuos, su kuriais susipažįsti,
nes bijai, jog jie pirmi tave atstums.
Nea.
Brajanai, Čarlis tave sušvelnina.
Tai gal leisk jam kalbėti jei ne visą, tai bent didžiąją laiko dalį.
Aš neištversiu 45 min. nekalbėjęs.
Mano rekordas buvo trys minutės tylos po tonzilių operacijos.
Paprašyk Čarlio, kad lengvai suspaustų tau ranką, kai pastebės,
jog įkrenti į savo gynybinį modelį.
Tai reikš, kad tau reikia giliai įkvėpti, atsigauti
ir pasakyti priešingą mintį, nei ketinai.
Aišku.
Kas man negerai?
Niekas, bičiuli.
Man neramu dėl tų, kurie įstrigę.
Tu tikrai nesi.
Žmogau, norėčiau, kad pamatytum save mano akimis
ir suvoktum, kokį kelią įveikei.
Dieve mano, Džimi, nejaugi esi geras specialistas?
Taip, kartais.
Kokia arogancija.
Gerai, dabar man reikia sužinot kuo daugiau apie kūdikį.
Pasak Stiuarto, mama gali užduot milijoną klausimų apie tėvystę.
Čia aš tau negaliu padėti.
Gimus Alisai, aš tik vykdžiau tai, kas man buvo liepiama.
Tu žinai, su kuo reikia pakalbėti.
Ne.
Darysi tik tai, ką liepsiu, kada liepsiu ir kaip liepsiu.
Ar keista, kad mane tai jaudina?
Tau juokinga?
Jei tu sušiksi mums šansą gauti nuostabų mišrios rasės kūdikį,
nurausiu tau pimpį
ir ištalžysiu juo tavo veidą!
Neapkenčiu jūsų visų.
- Štai kur tu. - Labas.
Kas ten vyksta?
Ten. Ji skaito Brajanui intensyvų kursą apie kūdikius.
Ji norės žinoti, ar maitinsite jį motinos pienu ar mišiniu.
Motinos pienui mes nesakom „fui“.
Aišku. Tai šlykštu, bet mes to nesakom.
Pamenu, kai mama tave žindė,
tau susidarydavo mieli pieno ūsiukai.
- Šitą temą praleisiu. - Suprantu.
Neturiu suknelės šiam vakarui.
Tiksliau, turiu šimtą suknelių, ir man jos visos patinka,
bet kartu ir nepatinka. Supranti?
Taip. Todėl aš daugiau nebeturiu šortų.
Žinau, kad tai nerimas, bet gal galiu nusipirkti naują?
Taip. Važiuojam.
Aš tik norėjau paprašyt tavo kredito kortelės.
Taip. Žinoma.
- Prašom, vaikeli. - Palauk. Nebus pamokslo?
Nemaldausi važiuoti kartu?
Nes aš taip jos noriu, kad leisčiau tau palaukt mašinoje.
Ne. Susitvarkysi.
- Ačiū. - Sėkmės.
Laukti mašinoje – miela mintis.
Tiesa?
Nes jei ji užtruktų ilgiau nei penkias minutes,
galiu apsimesti, kad mankštinu kojas, ir įeit į parduotuvę.
Pašnipinėti.
- Taip. Tėvo gyvenimas. - Taip.
Kad vaikas manytų, kad tau dzin, kai iš tiesų ne dzin.
Taip, po galais.
Sužinojom, kad Metju vėl neteko darbo
ir mes su Liz norim jį paguosti,
bet turim tylėti, kol jis pats mums to nepasakė.
Kaip tu ištveri?
Kai matau, kad nesusilaikysiu, spusteliu sau kiaušus.
Taip.
Aš sugalvosiu savo metodą.
Kariuomenė man nepatinka.
Tie gultai.
Ar tavo mama žino, kad sesuo išvyks?
Ne. Kortnė dabar jai turi pasakyti.
Gerai. Turiu atlikt kelis tempimus, kuriuos man atsiuntė dr. Saiks.
Pala, tverkas padeda nuo Parkinsono?
Žinau, nori, kad išeičiau, bet aš neisiu.
Kaip manai, mama norės pas mane apsigyventi?
Iš kur man žinot? Aš jos nepažįstu.
Ar pats norėtum gyvent su Meg?
Nežinau.
Galbūt kažkada.
Kuo mažiau man lieka laiko šioje Žemėje,
tuo labiau norisi būt šalia savo vaiko.
Taip, bet mano gyvenime daug kas vyksta, supranti?
Darbas, dėstytojavimas, „Požemio prižiūrėtojos“ pareigos.
Čia kažkas susiję su seksu?
Ne, Polai. Tai žaidimas „Požemiai ir drakonai“.
Ir naują vaikiną turiu. Jis fainas.
Ir nenoriu, kad mama būtų šalia,
kai norėsiu su juo pasivartyt lovoj.
Kaip man ją įkalbėti likti savo name,
o aš jai pasamdyčiau slaugę, kuri gyventų su ja.
Tai ne apie ją.
Tai apie tavo ribas. Turi išmokt pasakyt, ko nori.
Bus sunku, bet aš tai padarysiu.
Kas?
Klausyk, vaikeli. Nenoriu tau priekaištaut.
Bet mes esam tokie, kokie esam.
Aš esu senas bambeklis su gausia ševeliūra,
tu esi prisiekusi gelbėtoja.
Tik savęs išgelbėti tau nesiseka.
Jei mama užsimanys pas tave apsigyvent, nesu tikras, ar sugebėsi pasakyt „ne“.
Aš irgi nesu tuo tikra.
Nori prisėst šalia ir įsivaizduot, kad kumščiuoji žmones?
Pasijusi geriau.
Man metas, bet tau pavydžiu. Pribaik juos.
Deivui. Deivui.
Tėčiui.
Deivui.
Polas negali visko žinoti. Jis nėra aiškiaregis.
Tiesa?
Gerai, apsisuk. Noriu pažiūrėti.
Sveika, sesele. Gražuolė ateina.
Ar tikrai ji nešaukia:
„Sveiki, aš Alisa, ir noriu parodyti jums savo slepiamus papus“?
Ką? Tu irgi juos turi.
Mergyt, liaukis. Šių papų nebeslepiu nuo septintos klasės.
Nežinau.
Atrodai nuostabiai.
Ačiū.
- Ir ačiū, kad atvežei mane. - Žinoma.
Ir noriu tau kai ką pasakyti.
Žinau, kad nutikus tam įvykiui su Samer ir Konoru,
nebuvau šalia.
Manau, turiu prisipažinti, kad nederėjo miegot su tavo tėčiu.
Jei būtum manęs paklausus, būčiau pasakiusi „bėk“.
Gyveni ir mokaisi.
Bet tai vis tiek ne pasiteisinimas.
Gabe, liaukis.
Jei būtų reikėję, skambinčiau tol,
- kol būtum pas mane atvažiavusi. - Visada.
- Taip. Apsisuk, užsegsiu užtrauktuką. - Gerai.
Tu panaši į savo mamą.
Kaip jautiesi dėl to šokių vakaro?
Gerai tai, kad jis mokosi kitoje mokykloje.
Taigi, man neteks būti našlaitėle.
Galiu tiesiog pasislėpti ir būt anonime.
Tu gali būti kuo tik panorėsi.
Koledže vieną semestrą buvau biseksuali,
bet nusprendžiau, kad pūtės ne man.
Skamba linksmai.
Taip ir buvo, bet su vaginomis nėr lengva.
Pasiruošusi? Aš už ją sumokėsiu.
Tėtis davė savo kredito kortelę.
- Ką? - Taip.
Pirk ką nori, jis nesužinos. Ei, gal ir aš ko nors pasidairysiu.
O Dieve. Kaip tau šitie auliniai „griūk negyvas“?
Gražūs. Tik žiūrėk, kad čekyje nebūtų šito pavadinimo.
Brajanai ir Čarli, kaip judu susipažinote?
Vaidiname spektaklį? Rimtai?
Geštalto terapijoje naudojama vaidyba
neadaptyviems elgesio modeliams, bet tu manęs nebeklausai,
todėl verčiau vaidinkime.
Aš vėl įsijaučiu į savo personažą.
Aš apvaisinta, laukiuosi vaiko.
Mano krūtys putlios...
Gerai, Liz.
Aš negaliu atsigauti nuo minties, jog laukiuosi.
Ar jūs su vyru jaučiatės tam pasirengę?
Puikus klausimas.
Čarli, atsakyk tu.
Ne tam mes praktikuojamės.
Kaip ketinate įruošti butą kūdikiui?
Aš tokia jauna, kad net nenutuokiu, kada vaikai pradeda vaikščioti.
Po savaitės. Po mėnesio?
Kai kurie – niekada!
- Jėzau Kristau. - Tai kvailystė.
Liz, gal tiesiog pasakyk man, ką norėtum pati išgirsti,
atiduodama savo kūdikį įvaikinimui.
Akivaizdu, kad norėčiau išgirsti, jog mylėsite jį kuo stipriausiai.
Ir neapsimetinėkite, kad nedarysite klaidų, nes jas darysite.
Pavyzdžiui, kai labai norėtum dukrytės, bet gimsta trečias berniukas.
Kad neauginsi jam ilgų plaukų, o žmonėms pasakius:
„Kokia graži mergytė“, netaisysi jų.
Ir gal neįversi jam auskariukų.
Klausykit, dėl savo vaiko padarysite viską.
O žinote, kuo jis jums atsimokės?
Užaugs ir atstums jus. Nes jie šūdžiai.
Tada teks mokytis džiaugtis tuo,
kad jie stojasi ant kojų.
O tai nėra lengva.
Bet labiausiai norėčiau išgirsti tai,
kad nepaisant to, jog aplink visi sakys,
kad vaikai neturi tapti tavo gyvenimo centru,
vos tik paėmęs į savo rankas tą kūdikį
ir pamatęs, kaip jis tavimi pasitiki, giliai širdyje supranti,
kad nieko svarbesnio tavo gyvenime nebus.
Pasakyk tai.
Šūdas. Man metas.
Alisa ruošiasi į šokių vakarą,
todėl turiu gulėt ant sofos svetainėje ir apsimest, kad ilsiuosi,
kad pamatyčiau ją išeinančią.
Nori apsikabinti?
Jei sugadinsi man šį reikalą,
aš priversiu Čarlį padaryt man vaiką senamadiškuoju būdu.
Žinau.
Juk žinai, kad pražiopsojai ją.
Velnias.
Nesijaudink.
Aš rėžiau Dilanui tėvo kalbą.
Manau, man pavyko kalbėt įtikinamiau,
nes nesu jam skolingas už išgelbėtą gyvybę.
Šonai. Jis tik atpalaidavo tą vynuogę, kad galėčiau ramiai ją išspjauti,
ir aš daugiau nenoriu apie tai kalbėti.
Žinau, bičiuli.
Man pavyko nupyškint Alisą su suknele. Nori pamatyt?
O Dieve. Taip.
Jos čia nėra, žmogau. Gali tai ištarti.
Tikra princesė.
Polai, ar jūs su Džule turit kokių smagių seksualių planų šiam vakarui?
Ne. Jai kikboksas.
Eina šikt. Ji dar ir kikboksininkė? Štai iš kur tokios kojos.
Klausyk, Polai. Žinau, kad tavo nuomone, aš negaliu išklot mamai tiesos,
bet, tavo žiniai, aš stipresnė nei manai.
Be to, turiu krūvą draugų, kurie man padės gyvenime.
Nori jie to ar ne.
Tu neveži manęs į mano namus, tiesa?
Ne į tavo namus.
Prakeikimas.
Pasiūliau jai susitikti čia, nes čia arčiau jos darbo.
Be to, jei nualpsiu, mane sugauti galės net trys žmonės.
Ačiū.
- Tai mano. - Dabar bus mano, ačiū.
Metju.
Pagaliau skambina pasakyti, kad išspyrė jį iš darbo.
Tai šūdelis.
Labas, mielasis. Kaip tu?
O, ne.
Buvai geriausias vadybininkas „Buffalo Wild Wings“ užeigos istorijoje.
Kur ji eina? Ir kodėl jis ten dirbo?
Be panikos. Viskas bus gerai.
ALISA
Labas, dukrele. Viskas gerai?
Taip. Mes išėjome iš tų šokių.
Aš pas Dilaną, vakarėlyje.
Jis gyvena šalia to berniuko iš mano ketvirtos klasės,
kurį primaitinai nekošerinės kiaulienos.
Geriausia diena Zako Bornsteino gyvenime.
Tiesiog...
Man viskas gerai, bet gali atvažiuot prie to kampo?
Važiuoju.
Ką? Ne.
Reikia.
Aš Eiva.
Atleiskit, kad vėluoju. Restoranas buvo sausakimšas.
Nieko tokio. Jums jie patiks. Sėkmės mano name.
Palaukit...
Prašmatnu. Man patinka.
Taip.
Mama, čia Polas. Polai, čia mano mama Filisė.
- Daug jai apie tave pasakojau. - Sveiki.
Labai malonu susipažinti.
Neatrodo, kad būtų toks savimyla.
- Palauk truputį. - Jūsų duktė yra nuostabi.
Man garbė būti jos kolega ir draugu.
Jai pasisekė, kad esate jos mentorius.
Labai pasisekė.
Dabar matau.
Klausyk, mama, mums reikia pasikalbėti.
Jūs pora ar ką?
Aš užimtas.
- Gerai. - Ne.
- Kas vyksta? - Ne.
Tai dėl Kortnės išvykimo...
Gerai. Palauk. Aš ką tik atėjau, dukrele.
Dar visų namų neapžiūrėjau.
Noriu pažiūrėti, kuris kambarys bus mano.
Tau patiks kambarys koridoriaus gale,
jame labai šviesu.
Šviesa gerai. Kur jis? Ten?
- Eik iki galo. - Gerai.
Būk sau atlaidesnė. Esi gera duktė.
Gal ji dar ištekės.
Gerai.
Nenoriu trikdyti, bet... Aš pusiau japonas.
- Tėvas... - Japonas.
Taškas.
- Nors tai nėra svarbu. Vanduo. - Ačiū.
Man tai pirmas susitikimas, todėl nežinau, nuo ko pradėti.
Galima pradėti nuo pradžių.
Gerai.
Žinoma. Taip.
Tai kaip pastojai?
Ne.
Pamiršk, jog tai sakiau.
Atsukime nuo pradžių.
Pala, kur, po galais, mano kavos puodelis?
Juk matėte, kaip įmečiau jį čia?
Ką! Kaip tai nutiko?
Nepataikiau? Jetau.
Ar man visai pasimaišė? Kokia juodoji...
Jis dar apypilnis.
Tai...
Pažiūrėkit. Užkrito už šiukšliadėžių.
Nieko sau. Maniau, man jau visai ku...
Liaukis. Įkvėpk.
Taip...
Galiu iš naujo? Labai nervinuosi.
Aš irgi.
Ar visada žinojote, kad norite būt tėvais?
Jei atvirai, mes prie to ėjome.
Aš labai bijojau.
Čarlis – ne.
Jis yra tam gimęs.
- O kaip dabar jaučiatės? - Geriau.
Man dar daug mokytis.
Bet aš žinau, kad vaikui užauginti reikia viso kaimo.
Todėl ir norėjau, kad susitiktume čia.
Norėjome parodyti, kokius puikius draugus turime,
kurie irgi dalyvaus šio kūdikio gyvenime.
Jei aš ko nežinosiu,
kas nors iš mūsų kaimo žinos.
Kodėl nespaudi man rankos?
Nes puikiai šneki.
Mūsų draugai turėjo išeiti,
nes jiems jų vaikai svarbesni.
Ir tokiais tėvais mes norime būti.
Labai džiugu tai girdėti.
Aš užsirašiau čia kelis klausimus.
O Dieve. Brajanai, žiūrėk.
Aš juos kolekcionuoju nuo vaikystės.
Man gražios tos jų šukuosenos. Tokios...
Man irgi. Aš su jais rengdavau spektaklius.
- Ką? - „Vaikinai ir troliai“, „Evita“...
Dievinu miuziklus.
Gerai.
Aišku, kodėl esi mūsų vaiko mama.
- Galiu pažiūrėti? - Žinoma.
O Dieve. Tik pažiūrėk.
- Labas. - Labas.
Tai kas vyksta?
Man reikėjo įkvėpt oro.
Dilanui pasakiau, kad turiu atkalbėti Samer negert ekstazio.
Geras melas.
Gąsdinančiai konkretus.
Nepasakysi, kas iš tiesų nutiko?
Mes linksminomės,
kai kažkas mane pažino iš „Kalės išdavikės“ tiktoko.
Tada jie paskaitė komentarus,
ir taip grįžo mergaitė našlaitė.
Velnias.
Ar taip bus visada?
Deja, taip.
Nerealiai.
Nors laikui bėgant palengvės.
Kai, pavyzdžiui, išvyksi į koledžą.
Nebent nuspręsi mokytis čia ir amžinai gyvent su manim.
Nori, parvešiu tave namo?
Ne.
Ne, aš nebenoriu slapstytis.
Noriu, kad žmonės liautųsi manęs gailėję.
Ar žinai, kodėl pats sakau žmonėms, jog turiu našlio veido išraišką?
Nes tai tiesa?
Iš dalies.
Bet dar ir todėl, kad tai beveik juokinga.
Iš anksto pasakau, kad jiems netektų tūpčiot aplink mane iš užuojautos.
Ne visada suveikia, bet...
tokiu būdu aš lyg nesu auka.
Aš grįšiu.
Gerai.
Pažadėk, kad nevažinėsi aplink tikrindamas.
Pažadu.
Parodyk, ar nekryžiuoji pirštų.
Gerai.
Tai tavo mama gyvens svečių kambary?
- Ne... - Derekai.
...svečių kambario lova jai per minkšta.
Mano kabineto sofa jai per kieta.
Todėl mūsų Auksaplaukė miegos mano miegamajame,
nes mano lova jai „kaip tik, blemba“.
Žinai, kai atvažiuoja Dereko mama,
ji turi apsistoti ne arčiau nei per 600 m nuo mūsų namų.
Atstumas kaip seksualiniams nusikaltėliams.
Jos nesutaria.
Atleisk, mielasis. Aš pasistengsiu, jei nori.
„Pasistengsiu, jei nori“? Kas šita moteris?
Aš dabar maloni.
Labas, Stiuartai.
- Sakei, per 600 metrų? - Taip.
Velnias. Rašei pareiškimą ar ką?
Ar gali rašyti pareiškimą dėl emocinio smurto prieš vaikus?
Gerai.
Taip, mes rytoj pakalbėsim.
Ką? Ką jis sakė? Ką?
Ji pasirinko kitą porą.
- Rimtai? - Mielieji.
Nemaniau, kad tai pasakysiu, bet velniop tą nėščią kalę.
Girdėjau tave tai sakant šešis ar septynis kartus.
Taip.
Tikrai maniau, kad ji pasirinks mus.
Kodėl taip žiūri į mane?
Neįsivaizduoji, ką man reiškia matyti tave nusivylusį.
Tu džiūgauji, kad aš liūdžiu?
Kas per šūdas?
Taip. Pasistenk, Čarli.
Tikrai maniau, kad jūs abu ant vienos bangos dėl to...
Sveikas įstojęs į klubą, bičiuli.
O mama barėsi kaip paskutinė kalė.
Kartais man atrodo, kad būtų geriau, jei ji dingtų visiems laikams.
Kaip galėjau taip kalbėti?
Dieve mano. Turbūt manęs nekenti dabar.
Ne, viskas gerai.
Tiesiog tai mano našlaitės išraiška.
Geras.
Ne, rimtai, kaip... Bet kuriuo atveju...
Ačiū.
Išvertė Egidija Namavičė