- Кортні, це тобі. Прошу. - Дякую.
Знову невдача.
На кожній співбесіді всіх цікавить прогалина в резюме.
Не скажу ж я, що була в наркоклініці,
а потім сім років чілила з мамою.
Кажи, що ти колишня тестувальниця наркотиків і цінуєш сімʼю.
Я серйозно.
- Я б себе не найняла. - Не треба так.
Я за тебе вболіваю. Потім передзвоню.
Я за тебе вболіваю!
- Ти за неї не вболіваєш. - Авжеж, уболіваю.
- Неправда. - Правда.
Ти це повторила сім разів, і щоразу нещиро.
Ти підкладаєш їй свиню.
Чиниш по-свинськи.
Так, усе складно.
Само собою, я хочу, щоб у сестри була робота,
та коли вона влаштується, наша мама буде на мені.
Тому я повторюю «я за тебе вболіваю» в надії,
що сама в це повірю.
Удачі, сестро. Я за тебе вболіваю.
Відмахайся.
Це не дорога до офісу.
Так, до речі.
Памʼятаєш, я просила тебе прочитати лекцію моїм студентам,
а ти сказав: «Краще поспілкуюся з зятем»?
- Дотепно вийшло. - Так.
Я сприйняла це як згоду.
Ти мене викрадаєш?
Не нагнітай.
Я тебе позичаю проти твоєї волі.
- Вези мене додому. - Ні.
Дереку, тістечка нівелюють користь від прогулянки.
То хай не продають їх на паркінгу.
Любий, не зважай на нього.
Коли тренуєшся, їж усе, що забажаєш.
Якщо Ліз достатньо підлизалася через невірність...
Я тебе задушу.
Ми з Чарлі знайшли дитину!
Ура! Клас.
Мати на шостому місяці, час на підготовку ще є.
Дитина змішаної раси,
і я вже використав її як відмазку від зустрічей.
Я завжди мріяла про дитину змішаної раси!
Це правда. Вона мріяла.
Ліз, це не твоя дитина.
Я знаю.
Я не повірив.
- І правильно. - Я б не повірив.
Нашій дитині не подобається твій настрій.
Пол, не вставай.
Дякую докторові Роудсу за те, що завітав до нас.
Жаль, що для нього на світі забагато терапевтів,
і він каже, що ви марнуєте час, але такий уже він є.
У когось є запитання?
Ноа?
Когнітивно-поведінкова терапія краща за гуманістичну?
- А на дурні питання відповідати? - Так.
Чудове запитання.
Моя відповідь – так.
Наступний.
Ви. Давайте краще.
Я читала вашу книжку. Двічі. Ви геній.
Оце вже діло.
Годі підлизуватися.
Найпоширеніша проблема у вашій практиці.
У моїй практиці це...
пацієнти, які самі собі псують життя.
Вони застрягли у власноруч створених проблемах.
Не подобається, що ти останнє речення спрямував на мене.
Але тепер я буду спокійна...
Усі взяли з собою примірники книжки доктора Роудса?
Так.
До справи!
ЖИТИ ДАЛІ ДОКТОР ПОЛ РОУДС
Поли заполонили аудиторію.
Повішу в рамку в кабінеті.
Мені насрати.
Я в захваті.
Колую твої Skittles
і підніму твою ставку на три рожеві Starbursts.
Для мене забагато.
Я колую.
Три дами. А в тебе що?
Бум!
Нічого.
Як ти впізнав блеф?
Дивний сигнал.
Коли ти розумієш, що я тебе побʼю,
ти наче пишаєшся мною.
Покер – це складно. Я тобою пишаюся.
У казармах Хорхе обдирав мене як липку.
Ти ніфіга не вмієш грати.
Радий бачити, що ти смієшся. Як самопочуття?
Добре.
Кілька тижнів працював у друга в фургоні,
і це допомогло зрозуміти, що бракує рутини.
Я вдячний.
Мені теж допомогли. Передаю естафету.
Не будемо розчулюватися.
- Я не плачу. - Я про себе, Шон.
Тут пиво, мужики, карти. Роздавайте.
ЛУЇСЕ?!?!
ДАВНО НЕ СПІЛКУВАЛИСЯ. ЯК СПРАВИ?
УСЕ ДОБРЕ, ЗАЙНЯТИЙ
САММЕР
- Привіт. - Привіт.
Сьогодні ти йдеш зі мною на піцу.
Ні, я вже їла.
Плюс я щойно зробила маску і зʼїла ведмедика.
Та ну.
Я з цим хлопцем бачилася тільки раз.
Ану ж він мене звʼяже і закине в багажник?
Як сексуально.
Добре, прийду.
Часникових вузликів замовимо сто штук.
Прекрасно.
Люблю тебе. Побачимося.
- Привіт. Ви до Шона? - Привіт.
Граємо у дворі.
Ні, я запросив Еліс на піцу.
Та невже?
Просто у вас обличчя дорослого дядька.
Скільки вам? 37?
Ні, сер. Мені 17.
Ого.
До речі, я Ділан.
Офігіти! Діловий Ділан.
Вибачте, це прізвисько я придумав, щоб Еліс утекла,
заради сексу з її мамою.
Чому ви це розказуєте?
Якби ж я знав, друже.
Ділане, ти мене здивував. Тому я перегрупуюся.
Пізнувато вже йти на піцу.
На годиннику 20:30.
Чудовий час для піци.
Добре. Окреслю кілька базових правил.
Круто.
Усе добре?
Сер?
Ви в порядку?
Сер, допомогти?
Прошу вас.
Добре, зараз.
Ну триндець!
По-перше, ніякого алкоголю.
А по-друге, якщо затягнеться до півночі, скажи, хай набере мене.
Добре.
Почекаю Еліс у машині.
Було приємно познайомитися.
Не давіться.
Порятунок мого життя буде для нього
приводом переспати з Еліс?
- Я б так зробив. - Точно.
Було б значно простіше, якби його член не впирався мені в спину.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Коли це сталося, ти бачив Ісуса?
Ні, але бабуся була поряд. Я більше не хочу про це говорити.
Ділан урятував тобі життя?
Я б так не сказав.
Я вже збирався виплюнути виноградину, а він поміг мені врятуватися самому.
- Шон, підтвердь. - Він точно тебе врятував.
- Мені що, брехати? - Так, Шон. Іноді ми брешемо.
А ще ти назвав його діловим і сказав, що в нього лице дорослого дядька?
Але в нього реально таке лице.
А ми впевнені, що «Ділан» — не дорослий мужик,
- у якого сімʼя... - Боже.
...який косить під зірку шкільного спорту?
Доню, я бачив документалку. Таке буває.
Послухай, я просто здивувався.
Я не знав, що ти з кимось зустрічаєшся.
Я зустрілася з ним буквально один раз. І нікому не казала.
- Крім мене. - Іноді ми брешемо, Шон.
А я зараз від душі веселюся.
Добре. На тому тижні він запросив мене на бал у свою школу.
Пора мені знову виходити в люди. Тому я піду.
Боже. Це ж чудово. Я пишаюся тобою.
А ще Діланові батьки запросили інших батьків до себе,
зробити ганебні фотки, але через нещодавні події,
як ти розумієш, тебе не чекають.
Розумію.
А якщо я пообіцяю не їсти нічого ширшого за свій стравохід?
Бувай, тату.
Я люблю тебе.
Я радію за неї.
Але прикро, що не сказала.
Джиммі, ти тут ні при чому.
Я в її віці ніфіга не казала татові,
бо займалася набагато ганебнішими речами.
Наприклад, на останньому дискачі в школі...
А є шанси тебе стримати
- від переказу цієї історії? - Шансів нуль.
Я нализалася
і так потужно дрочила хлопцю, що пошкодила запʼястя
і аж до випуску носила бандаж.
Мить гордості для твоїх рідних.
Я вже втомився слухати, як ти поливаєш себе гівном,
тому слухай, що скажу:
те, що Еліс утверджує свою незалежність, означає, що ти молодець.
Але найважче для тебе – дати їй відсепаруватися так,
щоб вона не відчувала провини.
Якщо тобі це вдасться, то коли їй щось буде потрібно,
є шанс, що подзвонить вона саме тобі.
Я впораюся.
Добре.
Вибач, Ґабі, мушу спитати.
Якщо ти пошкодила запʼястя, що було з пенісом пацана?
Він теж носив бандаж до випуску.
Привіт, Великий Птах. Докторе Буркотун.
Ні.
Привіт. Усе в порядку?
Так.
Я нарешті розібралася з роботою.
Я піду в армію. Маю зʼявитися через тиждень.
Тиждень? І звідки в тебе ця ідея?
Згортайтеся. Обідня перерва скінчилася.
Обидва вийшли з фургона.
Вибачте, це не через їжу.
Це стороння проблема.
На вихід!
Дякую, що приїхали до мене в офіс.
Чарлі – консультант з менеджменту.
Ніхто не знає, чим він займається.
Мабуть, оцінює діяльність компаній,
а потім консультує щодо стратегій вдосконалення системної ефективності?
Саме так.
- Ви спите разом? - Чому ви це сказали?
Стюарте, зосередьтеся. Тема: дитина.
Ми хочемо, щоб нас викликали в лікарню на пологи.
Може, нам дадуть поліційний ескорт, щоб ми розігналися.
Чудовий ентузіазм.
Матері дуже сподобався ваш буклет.
Тому ви в короткому списку.
- У короткому списку? - Що?
То ми лише номінанти на «Оскара»? Ми Ґленн Клоуз?
Для вас усе залежить від гетеросексуальної пари.
Трагічно, я розумію.
Мама хоче познайомитися з усіма, тому вважайте це першим побаченням.
Думаєте, це допоможе?
Усі свої перші побачення я зіпсував.
Я нестерпний.
Невже? Я й не помітив.
Ого.
Джиммі, потрібна допомога.
Ой, вибачте.
Вічно забуваю, що він тут працює.
Нічого. Сьогодні ми не дуже продуктивні.
Стівене, спокійно. Почали дві хвилини тому.
Браяне, вийди.
Ні, це терміново. Допоможи мені не бути мною.
У мене те саме.
Коли моя сестра замовить сандвіч,
дайте їй сандвіч, а не вербуйте в армію.
Сандвіч вона отримала.
Ґабі, я сама захотіла.
Я не хочу влаштовуватися на якусь тупу роботу.
Я хочу побачити світ.
Можна сказати?
Неодмінно, Шонів друже.
Це важливе сімейне питання, тому кажи.
Я був на місці Кортні, і слухайте,
я знаю, звучить банально, але це допомогло мені зібратися.
А тепер у мене є друзі, на яких завжди можна покластися.
Круто.
Але, Кортні, я думала, в мене більше часу.
Я обіцяла тобі три місяці з мамою.
Якщо треба почекати, наступного року буде інший набір.
Без твого схвалення я не піду.
Секунду, це такий план?
Ви стали чудернацьким загоном маніпуляторів емоціями
і сумними поглядами змусите мене здатися?
Прокляття. Працює.
Я справді рада за тебе.
Дякую.
Принесу напої, відсвяткуємо.
Я допоможу.
Я з ним пересплю.
У фургоні з креветками?
Ми молодці. Робимо добро людям, яких любимо.
Не сердимося одне на одного за втручання.
- Я тобою незадоволена. - Добре.
Думаєш, у неї все буде добре? Насправді?
Та в неї все буде супер.
Я не пригадую ані першого побачення, ані співбесіди, ані будь-чого першого,
що не було б жахливе.
Ти усвідомлюєш, що мені не заплатять, бо Стівен пішов?
Зосередься.
Я не розумію, чому в мене все так швидко йде шкереберть.
Маю думки з цього приводу.
Дарма я сюди прийшов.
Ти не розберешся в моїй проблемі швидко.
Я дуже складний.
Ти виріс ґеєм у Техасі з батьком-консерватором,
тому розвинув стратегії виживання,
а тепер твій захисний механізм – накидатися на людей,
бо ти боїшся, що від тебе відвернуться.
Нє-а.
Браяне, Чарлі тебе олюднює.
Може, нехай він більше говорить. Або тільки він.
Я не висиджу 45 хвилин, не розтуляючи рота.
Мій рекорд – три хвилини, та й то після видалення гланд.
Скажи Чарлі так: коли він бачить, що ти в захисному патерні,
хай злегка стисне тобі руку.
Для тебе це буде сигнал глибоко вдихнути, перезапуститися
і сказати протилежне до того, що ти збирався сказати.
Зрозумів.
Що зі мною не так?
Нічого, друже.
Мене турбують ті люди, які застрягли.
Але це не ти.
Жаль, що ти не можеш побачити себе моїми очима,
побачити свій величезний прогрес.
Боже мій. Джиммі, невже ти — крутий профі?
Так, іноді.
Це пихато.
А тепер треба розібратися в ситуації з дитиною.
Мама може ставити мільйон запитань про батьківство.
З цим я тобі не допоможу.
Коли Еліс була немовлям, я був татом, який робить, що кажуть.
Ти знаєш, до кого нам треба.
Ні.
Ти робиш усе, що я кажу, коли кажу і так, як кажу.
Я трохи збудився, це дивно?
Тобі смішно?
Якщо ти не здобудеш нам цю красиву змішану дитинку,
я відірву тобі член
і налуплю ним по мармизі!
Ненависні всі.
- Ти тут. - Привіт.
А що вони там роблять?
Вона проводить Браяну експрес-курс на тему дитини.
Вона спитає, чим будете годувати: сумішшю чи грудним молоком.
Ми не кажемо «фе» на грудне молоко.
Ясно. Це гидота, але ми не кажемо.
Згадав, як мама тебе годувала,
і в тебе залишалися вусики від грудного молока.
- Я пас таке слухати. - Логічно.
У мене на вечір немає сукні.
Тобто в мене сто суконь і я їх усі люблю,
але й ненавиджу теж. Розумієш?
Я розумію. Тому я більше не ношу шортів.
Я знаю, це тривожність, але можна мені нову сукню?
Так. Їдьмо. Я за кермом.
Я просто питала, чи можна взяти твою кредитку.
Авжеж. Безумовно.
- Бери, доню. - Стоп. А що, спічу не буде?
Закидання вудочки, щоб піти разом?
Я так хочу сукню, що залишила б тебе в машині.
Ні. Сама купиш.
- Дякую. - Відривайся.
Сидіти в машині – це так мило.
- Скажи. - Так.
Через пʼять хвилин
можна вдати, що розминаєш ноги, і зайти.
Шпигувати.
- Так. Життя татуся. - Точно.
Вдавати перед дитиною байдужого.
Бляха, точно.
Меттью знову вигнали з роботи...
а ми з Ліз хочемо його втішити,
але нічого не можемо сказати, поки він сам не розкаже.
Як ви це витримуєте?
Коли відчуваю спокусу, я даю собі щигля по яйцях.
- Ясно. - Отак.
Я придумаю щось своє.
Слухай, армія – це не моє.
Не люблю ліжок у казармах.
А мама знала, що сестра їде?
Ні. Кортні їй зараз розповідає.
Добре... Займуся розтяжкою. Доктор Сайкс скинула нові вправи.
Тверкінг допомагає від Паркінсона?
Ти хочеш мене здихатись, але я не вийду.
Думаєш, мама переїде до мене?
Як мені знати? Я з нею не знайомий.
А ти б хотів жити з Меґ?
Не знаю.
Може, коли-небудь.
Що менше часу мені залишається жити,
то ближче я хочу бути до своєї дитини.
Але в мене зараз так багато справ.
Працюю, викладаю, а ще я Майстер підземелля.
Це щось для сексу?
Ні, Пол. Це з гри «Підземелля і дракони».
А ще в мене новий хлопець. Він кльовий.
Не можна, щоб мама
була тут, коли в нас почнуться шпілі-вілі.
Як її переконати, що вона буде щасливіша,
якщо я найму їй помічницю для дому?
Головне тут – не вона.
Головне – встановити кордони. І висловити, що ти сама хочеш.
Буде важко, але я впораюся.
Що?
Дитино, я на тебе не нападаю.
Але ми ті, ким ми є.
Я вередливий старий буркотун з густющим волоссям,
а ти вічно про всіх дбаєш.
От тільки про себе не вмієш подбати.
Якщо мама схоче до тебе переїхати, не знаю, чи ти зможеш відмовити.
Я теж не знаю, чи зможу.
Сядеш біля мене? Будемо вдавано бити людей.
Від цього попускає.
Я маю йти, але тобі натхнення. Порви їх.
Дейв. Дейв. Дейв.
Мій батько.
Дейв.
Пол не може знати напевно. Він не екстрасенс.
Скажи.
Ану розвернися, дай побачу.
Медсестру! Датчик сексуальності зашкалює.
А точно не сигналить:
«Я Еліс, виставляю напоказ усі таємні принади».
Що? У тебе вони теж є.
Я тебе прошу. Ці принади не таємні ще з сьомого класу.
Я не знаю.
Ти прекрасна.
Дякую.
- І дякую, що привела мене. - Нема за що.
Взагалі-то хочу щось сказати.
Я знаю, що з Саммер і Коннором були неприємності,
а мене не було поряд.
І можна сміливо сказати: дарма я спала з твоїм батьком.
Якби ти спитала, я б відповіла: «Тікай».
Скільки живеш, стільки вчишся.
Але це не виправдання.
Ґабі, перестань.
Якби що, я б надзвонювала
- і ти примчала б. - Неодмінно.
- Розвернися. Я застібну. - Давай.
Ти схожа на маму.
То як, тобі хочеться на цей бал?
Добре, що Ділан з іншої школи.
Тому я не буду дівчиною, в якої мама загинула.
Можу сховатися в натовпі, бути анонімною.
Ти можеш бути ким забажаєш.
У коледжі я семестр була бісексуалкою,
але піхви – це не для мене.
А наче цікаво.
Так і було, але піхви – це занадто.
Коротше, ти готова? Я заплачу, сукня від мене.
Тато дав свою картку.
- Що? - Так.
Купуй що хочеш, він не дізнається. І я собі щось візьму.
Ой, дивися. Може, ці чоботи «трахни мене»?
Прикольні. Аби в чеку їх так не назвали.
Отже, Браяне й Чарлі, як ви познайомилися?
Несексуальна рольова гра? Серйозно?
У гештальт-терапії застосовують рольові ігри, щоб пацієнти
бачили неадекватну поведінку, і ти мене вже не слухаєш,
тому до справи.
Я знову входжу в роль.
У мене була овуляція, я вагітна.
Груди стали такі пишні...
Усе, Ліз.
Думка про народження дитини мене приголомшує.
Ви з чоловіком як, готові?
Чудове запитання.
Чарлі, може, ти відповіси?
Сенс вправи не в цьому.
Ви збираєтеся убезпечити будинок?
Я така молода й нетямуща. Коли дитина починає ходити?
Через тиждень. Через місяць?
А деякі взагалі не ходять!
- Господи Ісусе. - Які дурниці.
Ліз, просто скажи, що б ти хотіла почути,
якби віддавала свою дитину.
Ясна річ, я б хотіла почути, що ви огорнете дитину любовʼю.
І не вдавай, що ви не будете робити помилок. Бо ви будете.
Наприклад, ви дуже хотіли дочку, але у вас народився третій хлопчик.
І ви його не стригли, а коли люди казали:
«Яка гарна дівчинка», – ви їх не виправляли.
І, може, прокололи йому вушка.
Слухай, ти для своєї дитини зробиш усе.
А знаєш, яка буде винагорода?
Вони виростають і відвертаються від тебе. Бо вони – засранці.
А тоді ти маєш придумати, як тішитися з того,
що вони твердо стоять на ногах.
А це нелегко.
Але найбільше я б хотіла почути, що –
навіть якщо тобі постійно нагадуватимуть,
що дитина не повинна бути центром твого життя, –
з тієї миті, як тобі на руки дадуть цього малюка
і ти побачиш довіру в його очах, – в душі ти зрозумієш,
що це найважливіший у твоєму житті вчинок.
Просто скажи оце.
Чорт. Я маю бігти.
Сьогодні Еліс іде на бал,
а я маю вдавати, що «відпочиваю» у вітальні,
щоб зловити її, поки не пішла.
Обняти?
Якщо ти все зіпсуєш,
я примушу Чарлі зробити мені дитину по-старому.
Я знаю.
Ти знаєш, що розминувся з нею?
Гадство.
Не бійся.
Я прочитав Діланові нотацію.
У моєму виконанні це ефективніше,
бо я не завдячую цьому хлопцеві життям.
Шон. Він вивільнив виноградину, я зміг спокійно її виплюнути,
і я більше не хочу про це говорити.
Я знаю, друже.
Я потайки сфоткав Еліс у сукні. Показати?
Господи. Так.
Її тут немає. Кажи.
Вона принцеса.
То що, Пол, у вас із Джулі є вечірні плани на секс?
Ні. У неї кікбоксинг.
Здуріти. Вона ще й цим займається? Ось чому в неї такі ноги.
Пол, я знаю, ти не віриш, що я зможу диктувати мамі свої умови,
але до твого відома, я набагато сильніша, ніж ти думаєш.
До того ж у мене повно чудових людей, які мені допоможуть.
За власним бажанням чи ні.
Ти везеш мене не додому?
Не до тебе.
Прокляття.
Я запропонував зустрітися тут, ближче до її роботи.
І якщо я знепритомнію, то підхоплять мене троє.
Дякую.
- Це моє. - Тепер – моє, дякую.
Це Меттью.
Нарешті дзвонить розказати, що йому дали копняка під зад.
Гівно мале.
Привіт, синку. Як ти?
О, ні.
Але кращого за тебе менеджера у Buffalo Wild Wings не було.
Але... Куди вона пішла? І чому він там працював?
Без паніки. Ми з тобою.
ЕЛІС
Доню. Все добре?
Так. Ми забили на танці.
Я зараз на вечірці у Ділана.
Він живе біля того хлопця з мого четвертого класу,
єврея, якого ти випадково нагодував беконом.
Найкращий день у житті Зака Борнштейна.
Просто...
я в нормі, але можеш мене підібрати тут на розі?
Я вже їду.
Що? Ні.
Я мушу.
Ой.
Я Ейва.
Вибачте, що я пізно, у ресторані було людно.
Нічого. Ви їх полюбите. Будьте у мене як удома.
Стійте...
Як тут шикарно. Краса.
О, так.
Мамо, це Пол. Пол, це моя мама, Філліс.
- Я багато про тебе розповідала. - Вітаю.
Дуже приємно.
А не схожий на самозакоханого.
- Зачекай хвилинку. - У вас дивовижна дочка.
Для мене честь називати її колегою і подругою.
А їй пощастило, що ви її ментор.
Надзвичайно пощастило.
Тепер бачу.
Слухай, мамо. Нам з тобою треба дещо обговорити.
Ви парочка чи що?
Я вже зайнятий.
- Ясно. - Ні.
- А про що тоді? - Ні.
Тут така справа, що Кортні їде...
Добре. Чекай, доню. Я ж тільки прийшла.
Ще й твого будинку не бачила.
Покажи, яка в мене буде спальня.
Кімната в кінці коридору,
там прекрасне світло.
Світло – це добре. Де вона? Отам?
- Туди. - Добре.
Не картай себе. Ти хороша дочка.
Може, вона колись вийде заміж.
Добре.
Трохи ніяково казати, але... я наполовину японець.
- Батько... - Японець.
Здобув очко.
- Хоч це й неважливо. Ваша вода. - Дякую.
Я вперше на такій зустрічі, тому не знаю, з чого почати.
Можете почати спочатку.
Добре.
Авжеж. Так.
Бум. Бум.
То як ви залетіли?
Ні.
Забудьте.
Перемотаємо назад.
Стоп, а де мій стаканчик?
Ви бачили, як я його вкинув?
Що? Як це сталося?
Я промазав? Нічого собі.
У мене з головою непорядок? Що за чорна діра...
Це не порожнє.
Це...
Подивіться. Застряг між двох відер.
Здуріти. Я ж думав, що я вже зовсім схибнувся...
Перестань. Дихай.
Так...
Можна спочатку? Я нервуюся.
Я... Я теж.
Ви завжди знали, що хочете стати батьками?
Якщо бути чесним, то для нас це непростий шлях.
Я страшенно боявся.
А Чарлі – ні.
Він природжений татко.
- А тепер вам як? - Уже краще.
Мені ще є чого повчитися.
Але я знаю, що для цього потрібен цілий кагал народу.
Саме тому я хотів зустрітися з вами тут.
Ми хотіли, щоб ви побачили, скільки чудових людей
будуть опікуватися цією дитинкою.
Якщо я не знатиму, де тімʼячко,
то кагал народу точно знатиме.
Чому не стискаєш руку?
Бо ти молодець.
Наших друзів тут зараз немає тільки тому,
що діти в них на першому місці.
І саме такими батьками ми хочемо бути.
Дуже приємно це чути.
У мене ще є кілька питань, я їх собі записала.
Боже, Браяне, глянь.
Я їх збираю з дитинства.
Просто подобаються їхні шалені зачіски.Такі...
Мені теж. Я влаштовував з ними вистави.
- Що? - «Хлопці та тролі», «Евіта...»
Мюзикли – моя пристрасть.
Так...
тепер ясно – ви мама моєї дитини.
- Можна? - Так.
Нічого собі. Ти глянь.
Що сталося?
Треба було подумати.
Сказала Ділану, що відмовляю Саммер вживати погане екстазі.
Гарна брехня.
Страшно конкретна.
А що насправді, розкажеш?
Ми спілкувалися,
і хтось мене впізнав з ролика «зрадлива, зрадлива коза».
А потім почитали коменти,
і так я знов стала дівчиною, в якої мама загинула.
Капець.
Невже так буде завжди?
Боюся, що так.
Прекрасно.
Але я думаю, що з часом стане легше.
Коли поїдеш у коледж.
Якщо ти, звісно, не хочеш навчатися тут і жити зі мною довіку?
Відвезти тебе додому?
Ні.
Я більше не хочу ховатися.
Просто хочу, щоб мене перестали жаліти.
Знаєш, чому я кажу людям, що в мене «обличчя вдівця»?
Бо воно в тебе таке?
Частково.
А ще тому, що це майже смішно.
Так люди знають, що їм не треба ходити навколо мене навшпиньки.
Помагає не завжди, але...
дає мені відчуття якоїсь причетності.
Я піду до них.
Добре.
Пообіцяй, що не будеш тут кататися.
Обіцяю.
Покажи руки.
Добре.
То мама житиме у тебе в гостьовій кімнаті?
- Ні... - Дерек.
...сказала, що там надто мʼяке ліжко.
Диван у кабінеті надто твердий.
Тому принцеса на горошині спатиме в моїй кімнаті,
бо там ліжко «таке як треба».
Коли приїздить Дерекова мама,
вона не підходить до нашого дому ближче ніж на пів кілометра.
Правило як для ґвалтівників.
Вони не ладнають.
Вибач, милий. Я спробую змінитися, якщо хочеш.
«Я спробую змінитися, якщо хочеш»? Хто ця жінка?
Я тепер хороша.
Алло, Стюарте.
- Кажеш, пів кілометра? - Так.
Чорт. Ти добилася, щоб її внесли в реєстр?
А можна бути в реєстрі за емоційне насильство над дітьми?
Добре.
Так, завтра поговоримо.
Що? Що він сказав?
Вона обрала іншу пару.
- Справді? - Ох, хлопці.
Я не думала, що скажу це, але пішла вона, та вагітна курва.
Я разів десять чула, як ти це кажеш.
Так.
Я думав, вона обере нас.
Чому ти на мене так дивишся?
Ти не уявляєш, як мені приємно бачити, що ти засмучений.
Ти щасливий, що я сумний?
Чого раптом?
Так. Чарлі, ну ти даєш.
Чесно кажучи, я думала, ви обидва хочете мале...
Вітаємо в клубі, друже.
Мама так мене пресує, щоб я рано верталася додому.
Іноді мені дико хочеться, щоб вона зникла назавжди.
Це я щось не те ляпнула.
Боже. Ти мене зненавидиш.
Ні, все нормально.
У мене обличчя сироти.
Дотепно.
Ні, серйозно... Ну, все одно...
Дякую.
Переклад субтитрів: Олена Любенко