Еліс усе ще дико сердита.
Я знаю. Хріново.
Хоче спілкуватися з цим типом – нехай.
Я змирюся. Але сам спілкуватися не мушу.
Я розумію. Я на твоєму боці.
Я тобі вдячний, але знаю, що ти фанатка Еліс.
Будеш на моєму боці, коли вона прийде?
Звісно. Без проблем.
Добре.
Не розумію, що вона хоче.
Я хочу, щоб ти старався.
Старайся більше.
Я ж бачу, що Луїсу й досі важко.
Ти помагаєш усім на планеті. А чому не допоможеш йому?
Якого хріна, Джиммі?
Ліз, дякую, що приходила.
Піду я вже.
Якщо йому так важко, хай піде з кимось поговорить.
Тату, ти ж знаєш, що твоя допомога важливіша.
Мама б йому допомогла.
Це буду не я.
- Добре. - Може, перестанемо верещати?
Я знаю, що верещу тут тільки я, тому я перестану.
Це не має значення.
Все одно я більше сумна, ніж сердита.
Еліс, прошу тебе, не треба.
Ти не такий, як я думала.
Вибач, що я так швидко здалася.
Ліз, ти серйозно?
Ой, бляха.
Востаннє ми всі збиралися на весіллі твоєї дочки.
- Памʼятаєш? - Так.
Боже. Яке то було шаленство.
- О, привіт. - Привіт.
А що тут у вас?
Проводимо конкурс краси?
Хто всі ці люди, чорт забирай?
Коли ми вирішили жити разом, ти ж знав, що в мене є подруги?
Знав. Тільки вірити не хотів.
Ти забув прийняти ліки?
Прийняв, але вони діють не так довго, як зазвичай.
Я дзвонив Сайкс і її асистентці, але в неї графік забитий,
тому я просто прийду. Вона любить мої сюрпризи.
Ти справді думаєш, що вона на тебе запала?
Вона самиця людини, правильно?
Дами, був радий вас бачити.
Дякую.
- Бувай. - Бувай.
Вони огидні.
Ну давай.
Прикро, що Ейва обрала іншу пару. Як у вас настрій?
Для Чарлі це був удар.
Я врівноваженіший.
Так, ви це демонстрували вже не раз і...
Ми не знайдемо дитини.
...не двічі.
Я хотів сказати: «Не двічі».
Мені це вже ні до чого.
Знайшов його після зустрічі з Ейвою, але тепер на ньому пляма її відмови.
Або віддайте їй, або можете спалити.
Мені байдуже. Хай вона знає, що я не ображаюся.
Але точно спаліть, а їй відправте попіл.
Я подбаю про те, щоб ваш буклет побачило багато інших матерів.
Хтось у нас очікує двійнят.
А можна забрати обох, а через рік вирішити, кого залишимо?
Не можна.
Це ненормальне питання.
У нас є 38-річна жінка...
Бабусина дитинка. Супер.
А чим її годувати?
Прахом?
- Привіт. - Привіт.
Слава богу, Чарлі прийшов.
- Вибачте за спізнення. - Я вас прошу.
Вас варто чекати.
Хвойда.
Скрізь немовлята.
- На. Збадьорися. - Дякую.
Так.
Чорт. Мені треба йти.
Замкнеш фургон – їжа на шару.
Чому мене постійно приймають за послужливу людину?
Гадки не маю.
Куди тікаєш?
Зустрічаюся з жінкою. Нічого серйозного.
Вона дуже зайнята, тому, коли в неї є час, я підстроююся.
Це ж треба. Ти секс-іграшка.
Останнім часом помітно, що ти аж світишся.
Так, фургон приносить гроші.
На терапії все супер.
Єдине западло – завжди мушу ходити до неї додому.
Привести її в будиночок не можу.
А переїхати не думав?
Хотілося б, але важко знайти інше житло з басейном
за 65 доларів на місяць.
Він бере з тебе всього 65 доларів?
Це як один мій додаток до масажу.
Твоя оренда – лавандовий скраб.
Ми закриємо. Іди до дами серця.
Дякую, хлопці. Ключі у фургоні.
Браяне, я пущу плітку, що ти любиш робити людям послуги.
Надіюся, тобі нічого не вдасться.
У ліжку!
Я зрозумів.
Година таблеток.
Вам пора приймати ліки. Принесу води.
- Дякую, мій ангел. - Нема за що.
Як мило. Клас, година таблеток.
Мамо, Ніккі — офігенна медсестра.
Вона янгол, як дочка, якої в мене ніколи не було.
Я одна з дочок, які в тебе є,
і може, ти схочеш повечеряти у мене в наступний четвер?
Може, я приготую індичку, бо це День подяки.
Кортні прийде. Для мене буде важливо, якщо ти теж прийдеш.
Ти ж сама сказала, я набагато щасливіша тут, у своєму домі,
ближче до моїх друзів і мого життя.
Я просто в усе це пірну з головою.
Дякую, квіточко.
Смачної індички.
Ти можеш упиратися.
Але я тебе зламаю.
Не фізично зламаю.
Емоційно приборкаю, обʼїжджу, як коня.
Це не краще.
Словом, дякую, що виручаєте нас.
У неї важкуватий характер.
Взагалі-то, я думаю, вона непогано справляється,
ця покинута дочкою жінка.
- Не зрозуміла? - Вибачте.
Я трохи вразлива, бо втратила маму
і не піклувалася про неї, коли повинна була.
Боже. Я вам співчуваю.
Та я з вас стібуся.
Мама живе зі мною, бо я порядна людина.
Докторе Сайкс, вітаю.
Пол, а чому ви тут?
Я був у вас в офісі,
а нова асистентка сказала, що ви звільнилися раніше
і пішли сюди випити.
Дарма вона вам сказала.
Вона не винна, я представився вашим батьком.
Добре, що за терміновість?
Я помітив, що ліки не пригнічують тремор
так добре, як раніше.
Тому я переживаю, що ліки втратили ефективність.
Не треба одразу про найгірше.
Можуть бути інші фактори.
Брак сну, тривога.
У житті немає нових причин стресу?
Мій колишній невролог переїхав до мене жити,
і суто між нами,
я сказав, що знаю про наявність у неї подруг, але я гадки не мав.
Добре. Можете завтра прийти на нормальний прийом?
Дякую.
Здоров, Пол.
Я для неї недоступний, тому це логічно.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Так мене викинули з групового каналу в Slack,
але головне, про що я хотіла вам розказати, –
гірше, ніж випадок у Whole Foods...
Я... Ви хоч слухаєте?
Не слухав, даруйте.
Я задумався про щось особисте.
Але дивіться. Лікар повернеться за три, дві, одну. Вперед.
Ні, тепер ви занадто уважний. Знайдіть золоту середину.
- Так краще. - Чудово.
Мій сусід Джек загубив свого пса, Бандита.
І це дуже сумно. Він розвісив оголошення.
Добра новина – я знайшла Бандита.
Але, поки чекала, коли Джек прийде додому, я почала з Бандитом гратися,
і повела його в парк, і ми подружилися.
Коротше, я його не віддала.
І це було коли, вчора?
Девʼять днів тому,
і я мала щось про це сказати на минулому сеансі.
У нас була лише година.
Що мені робити?
Повернути собаку, Воллі.
А інший варіант існує?
Так, існує. Віддайте собаку.
Обидва робочі.
Гаразд. Але він пропустить зустріч з покірною коргі,
а таку дуже важко знайти.
Це про секс?
О, так.
Про інше – мені все ще важко їсти самій у ресторанах.
Хтось казав, що це як дефекація на публіці, бо...
Так не треба робити.
Ти знаєш, що найгірше в дітях?
Так. Після твоєї смерті вони отримують усі твої гроші.
Не знаю, чому це погано.
Я хотів сказати, що в них є дивовижна здатність
зачепити тебе за живе і просто жити собі далі.
Ні, Пол, я лише хотів поскаржитися на Еліс.
Не треба зараз переводити погляд у вікно
і філософствувати.
А ти не думав, що світ зводить двох людей не без причини?
Ясно.
Це ж ти завжди повторюєш, що ми такі схожі...
може, ти правий.
Ми з Меґ жили нарізно,
бо я не міг простити собі промахи свого минулого,
так само як ти собі не прощаєш, що підвів Еліс.
Ну, я в процесі.
Неправда.
Завдяки Еліс у мене зʼявилося «вікно».
Це не терапія, а балачки в парку.
Принось льодяники Fun Dip і новий капелюх.
Я вдячний за пропозицію, але відмовлюся.
- Знаєш, що дико? - Що, Пол?
З тобою сталося найгірше, що може статися на світі.
Ти не просив допомоги.
Ти виморожував себе наркотиками й випивкою,
закопувався в пацієнтів.
Звісно, деякі інші люди потайки допомагали.
Ліз дбала про Еліс.
Я заманив її в терапію.
Ти щойно сказав, що то балачки.
Йо, готові починати розмову?
Секунду.
Ти знаєш різницю між тобою та всіма нашими пацієнтами?
Просто прийшовши сюди,
вони показують, що мають сміливість попросити про необхідну їм поміч.
До речі, між нами все ок?
Помиримося.
Якщо з моєю лікаркою не складеться, у Джиммі є трахабельний стоматолог.
- Є? - Не справжній стоматолог.
Хлопець платить кілька баксів, щоб запхати тобі пальці в рота.
Джиммі, ти дивак.
Наступного тижня буде спека,
ми з Дерріком думаємо поїхати у Рауді-Репідс у Палм-Спрінґс.
Ви з нами?
Аквапарк?
Я не фанат плавати в чужій сечі.
Моя племінниця там підчепила сифіліс.
Неправда. Твоя племінниця – шльондра.
Обидва варіанти ймовірні.
У неї був секс у повільній річці.
Ми з Дерріком зійшлися на тому, що ми жлоби:
річкові дискотеки, крокси зі шкарпетками, реслінг.
Що низькопробніше, то краще.
Так, учора ми вечеряли їдлом з Taco Bell,
переспали, потім повторили.
Це називається «бурито бам-бам».
О, так.
Таке б і я спробував.
Котику, чалупа з Taco Bell висушує мою вологу.
Переконала маму святкувати День подяки з вами?
- Ще ні. - Вона погодиться.
А як ви плануєте святкувати?
Я думав, ти знаєш, м...
Ми просто відсвяткуємо з синами...
накачаємо їх ямсом.
Це... Дивне формулювання, але смачного.
- Я вже піду. Бувайте. - Добре.
- Бувай. - Гарного дня.
І тобі.
Терпіти не можу цей твій погляд. Ти ж знаєш, від брехні у мене печія.
- Це вона. - Вибач,
але я ще не вирішила, чи запрошувати його.
Та годі вже.
Пора скласти список «за» і «проти».
Ну добре. «За» – він мене смішить,
знає всі слова пісні Tubthumping,
і з ним я можу бути собою.
А ще він робить найкращий масаж спини.
Котику, це список Ґабі.
- Ой, точно. - Добре. «Проти».
Єдине, що я придумала, – такий гарний, що важко зосередитися.
Будь сміливіша. Ти забираєш у нас усіх подарунок.
- Привітик. - Привіт.
- Готовий?
- Так. - Ґабі нам розказує, чому
не можна запрошувати її Дерріка на День подяки.
- Гарний, важко зосередитися. - От він знає.
Боягузки. Ходімо.
- Бай. - Недалекий.
- Боже. - Стій,
у неї був секс у повільній річці?
- У трубі. Так. - Що? Як вона зуміла?
- Дупою в дірку пролізла? - На фото було наче так.
- У трубці для плавання? - Обличчя я не бачила.
Цей будинок належить моєму другові Тому.
Я подумую інвестувати в купівлю цього приміщення.
- Є думки? - Так, тут класно.
Гарне розташування, чудове світло.
Купуй, бро.
Перепродати я не зможу ще рік, через податки,
але я подумав: чорт, а доти тут може пожити Шон.
Тут треба трохи навести красу,
ти можеш проконтролювати, а платитимеш мені сто баксів на місяць.
За цінами масажу це сольовий скраб і мастурбація.
Але докупи не змішуйте.
- Дереку, це занадто. - Ти мені допоможеш, я від щирого серця.
А ще сюди подивися.
Мармурові стільниці,
прохолодні, ніжні до сідничок твоєї партнерки.
А ще тут є портьє й альтанка.
- Таки ніжні до сідничок. Так. - О, так.
Ну, що скажеш?
Я просто... Вибач.
Я маю йти.
Робити людям добро – трохи більша морока, ніж я сподівався.
ПРОДАЄТЬСЯ
Джиммі, коли дзвонять просто так, то питають:
«Як ви?» А не: «Ви собі простили?»
О, дякую, що завітали. Так.
Вони не куплять, а винні ви, бо відволікли мене.
А хіба ви не сказали, що там убили подружжя?
Так, але орудував не маніяк-убивця, а їхній син.
- Тут безпечно. - Справді.
Інших батьків у нього нема.
І ховатися тут він не стане.
Це було б тупо.
Хоча насправді було б розумно.
Чорт.
Я знаю, що дивно почав розмову,
але якщо ви змогли простити собі, то я
хотів би знати, як вам це вдалося.
З часом стає легше,
але я й досі часом не можу заснути вночі, лежу і думаю про скоєне.
Моя подруга бачила Донні. Каже, йому й досі важко.
Зрозумійте правильно, він негідник.
Але я була б спокійна, якби він був здоровий.
Це дуже дивно?
Ні.
- Жаль, що я не можу вам помогти. - І мені жаль, що не можете.
Бувайте.
Раз, два,
добре, продовжуйте, три...
Я вмію рахувати. Закрийте свого рота.
Привіт, сонце.
Б****.
Я попросив Ґабі мене привезти,
щоб зі мною була людина, з якою ви не спите.
Ми знайомі хвилину, дай час.
Що ж, на основі початкових результатів
мене турбує, що ваші ліки потроху втрачають ефективність.
На жаль, ви вже приймаєте максимальні дози.
Ясно.
Але ми можемо внести корективи в харчування й фізіотерапію
- і мінімізувати... - І скільки часу мине,
доки ліки перестануть діяти, і я...
вічно буду трястися?
Усе залежить від організму, але моя оцінка – від шести місяців до року.
От паскудство.
Це точно.
Хочеш поговорити?
Анітрохи.
Уперед.
Дякую.
Донні, якби я мусив вас описати як людину,
я б сказав, що ви гівнюк.
Не ображайтесь. Я точно не перший, хто вам це каже.
Скільки сьогодні?
- Пʼять. - Пʼять разів, ну от.
Уже й порахували.
У нас були непорозуміння, так?
Ви мене відлупцювали.
Я обізвав вас бридотою. Ви не знали, але я вас сповіщаю.
Ви думаєте, що я намовив вашу жінку скинути вас з кручі,
бо я справді її намовив.
Можна ближче до теми?
Я знаю, що ви страждаєте, і можу вам допомогти.
І я справді думаю, що ми можемо змінити вас так, що...
і Ґрейс навряд чи впізнає.
- Добре. - Очманіти. Справді?
Чудесно.
Ви не уявляєте, який я радий це чути.
Хороший план.
- Повернете мені Ґрейс... - Я не про це.
- ...гадюка-сестра піде нафіг... - Не те.
...і тоді я помщуся.
До побачення, Донні.
От курвин недоносок.
Агов,
ми хотіли зайти й сказати, що ідея з квартирою – не моя,
тому не сердься на мене.
Слухай, чесне слово, це була не доброчинність,
тому, якщо я щось не те зробив, пробач.
Та ні, це не тому, просто цей Пол змушує мене переживати почуття.
Слухайте, я чесно казав, що життя налагоджується.
То чому мені так страшно звідси йти?
Подивіться на це житло.
Ви б хотіли тут жити довіку?
Ну, тут непогано.
Можна готувати й пісяти одночасно.
Я просто... не готовий піти.
Що зі мною не так?
Нічого.
Розкажу-но я тобі одну історійку.
У молодості я прекрасно грав у водне поло.
На другому курсі я вже був зіркою команди.
Тому тренер спитав мене, чи хочу я стати капітаном.
Це історія про те, який ти класний?
Поки що так.
Але я відмовився.
Я не готовий був командувати старшокурсниками.
Тренер поставив Еріка Вотермана, паскудного гравця.
Але в нього було круте прізвище.
Я думав, що назавжди втратив шанс бути капітаном.
Я не картав себе за це.
Я напружився і працював, щоб бути кращим гравцем,
кращим напарником.
А наступного року тренер знову запропонував.
Ми перемогли на відбіркових,
завдяки трьом моїм голам і кидку в правий кут.
Чувак, я не брехатиму. Я ніфіга не шарю в поло.
Суть ось у чому. Якщо ти не готовий, не біда.
Коли будеш готовий, усесвіт дасть іншу можливість.
Повір мені.
Ти молодець, Дереку.
Я супер.
Хочу пива. Ще хтось буде?
- Обережно, гаряче. - Як там справи?
Круто. Він дає мені малювати на лате.
Він не вміє.
Ділан наче приємний. Він коп під прикриттям?
Отож. На вигляд йому 40.
Класно, що він нам купує White Claw і його називають «сер».
- Так. - Еліс, слухай,
я все ж не знаю, чи варто тобі тут бути. Це нормально,
- що тато тебе захищає... - Та пішов він.
Я прийшла спитати, як ти.
Скоро День подяки, а свята – це важко.
Для мене День подяки – не свято.
Британцям не потрібен особливий день, щоб відзначати загарбання землі.
Для нас це кожен день.
До того ж Едді запросив мене на...
Як це називається?
О, День френдяки.
Бачиш, Еліс, у мене все добре.
Я піду на День френдяки і принесу плямистий член.
Він мене запевняє, що це пудинг.
Не журися через це.
Я рада, що все добре.
Так і є.
І слухай, будь поблажливіша до тата.
На мене не дивися.
По-моєму, всі баті заслуговують покарання.
І не грайливого.
Батько програв мої іменинні гроші на перегонах,
і я на пʼять днів зʼїхала з дому.
Чудова історія, Саммер.
Що? Що смішного?
Я б теж посміявся.
Я зустрів Донні.
Токсичні нарциси невиліковні,
а я все одно на них періодично ведуся.
Кошмарний жарт.
- Еге ж. - То...
дай вгадаю.
Знов шукаєш пацієнтів для джимінгу,
щоб трохи кайфонути від того, який ти молодець?
Іноді я мрію, щоб ти був вампіром.
Тоді ти не зміг би заходити без запрошення.
А ще спалахував би від сонячних променів.
Якось я сказав Шонові те, що мусив сказати тобі.
Від своєї травми не сховаєшся.
Якщо не розібратися з минулим...
Кльовий звук вибуху.
Дякую.
Супер.
Еліс трохи поживе в Ґабі.
«Сорі, начальник, хочу спокою».
Мабуть, це Саммер писала.
Ти в нормі?
Чи в нормі я? Так, я вже залишався сам удома, Пол.
У мене був важкий ранок, тому я не в настрої.
Я чекав цього з моменту, як той хлопець сюди прийшов.
Ти отак близько до нервового зриву.
І коли це станеться, ти подзвониш мені,
бо варіантів у тебе тільки два.
Перший – психологічна допомога.
Або другий – ти повернешся в той стан, у якому був після смерті Тіа.
А той стан мене лякав.
Пол, зазвичай я просто кажу те, що ти хочеш почути,
але я не в настрої для дурниць.
Я тобі не подзвоню. Зі мною все буде добре.
То що ти робитимеш?
Знайдеш іншого пацієнта, щоб привести його до ладу?
Бо я знаю, що в тебе ломка, а це твій наркотик.
Але повір бувалому – наркотики перестають діяти.
І ця усмішка, яка два тижні грала на твоїх губах,
протримається дві хвилини.
І тоді ти зрозумієш, що тобі триндець.
Таке враження, що йдеться не про мене.
І ніякої ломки в мене немає, ясно?
Я ще не в такому розпачі.
- Привіт, Воллі! - Вітаю.
Це не Бандит.
Ясно. Привіт, Бандите.
Вона збрехала, так?
Бандит хороший.
А як ти взагалі почав спілкуватися з тим Луїсом?
Так.
Ого.
Отже, він тинявся неподалік, і я такий:
«Не наближайся до цієї сімʼї!» А він такий: «Вибачте».
Припиняй. З цим завʼязуємо.
Так, народ.
Фастфуд подано.
А це – соус.
Так.
Дереку, чалупа. Сухо.
Чалупа. Твердо.
- Ясно. - Так,
будь ласка, не кажи моїй мамі, що я пустила тебе сюди пожити.
- Я її не знаю. - Ясно.
А ще не кажи жодній чорній жінці, якій за шістдесят.
Це розгалужена мережа. Як наземна залізниця.
Це Ділан.
Він приємний, але...
Приємний, але? Йому кінець.
Прощавай, Ділане.
Я розказала про наші з татом тертя,
а він це використовує, щоб зблизитися.
Написав: «Ми переживемо це разом».
Вибач, він тобі «микнув»?
- «Микнув»? - Він мені «микнув».
Ніхто не ставить тебе у першу особу множини без твоєї згоди.
Ніхто не «микає» без твоєї згоди.
- Ну все. - Що?
- Ти зрозуміла. - Добре.
Я ще ні з ким не розбігалася.
З Коннором ми не зустрічалися, тому...
Моє бідолашне скигленятко.
Як мені порвати з хлопцем і не зненавидіти себе?
Я порвав з останньою дівчиною, сказавши, що хочу спати з чоловіками.
Не дякуй. Алло.
- Дуже дякую. - Я порвав з дівчиною,
сказавши їй, що вона схожа на мою кузину, а я так не можу.
А фото вона просила?
Я показав їй розмиту фотку її самої. Купилася.
Насправді робити комусь боляче важко.
Я намагаюся бути прямою.
Але в найкращому разі стаю далека й ухильна, тоді людина ловить натяк
і сама від мене йде.
Так. Але ви точно хочете вирішувати
на підставі чогось такого?
Мені було важливо зрозуміти, що ви такий турботливий.
Народ, я турботливий.
А ще те інше подружжя виявилося дорослими фанатами Діснея.
Попросили мене народжувати у воді й назвати дитину Аріель.
Фу. Ви на це не підете.
Певно, в ліжку надівають великі вуха.
Міккі Маус. Це діснеївське. Зараз розкажу.
Увімкни гучномовець.
Я вже прощаюся.
Треба подзвонити Чарлі.
Це ж здуріти можна.
Дякую.
І я вам дякую.
Нам дають дитину.
- У нас буде дитина! - Боже.
- Я так тобою пишаюся. - Дякую.
Поздоровляю.
Ви будете дуже щасливі разом. Мої вітання.
- Його немає вдома. - Воллі, минуло пів секунди.
Чорт забирай.
Та ви що! Бандит.
Боже.
Я скучив за тобою. Заходь.
- Дуже вам дякую. - Нема за що.
Ми знайшли його 15 хвилин тому.
Може, 20. Максимум 25.
Де?
У колодязі.
- Колодязі? - Бо ми гуляли...
загадували бажання.
Бажання знайти Бандита.
А найбільша дивовижа – це те, що колодязі бажань працюють.
Тому... хто ж знав?
Магія.
Тут тонкі стіни, і тиждень тому
я чув, як ви казали: «Не лижи мене в губи й не какай на ліжко».
Та це я племіннику казала...
Брейдону. Йому 11.
- У цьому віці не какають у ліжко. - І я кажу.
Ясно. Ну, а в інший день
памʼятаєте, я питав, чому на одязі так багато волосся?
Тоді сказала і повторю, що я вчуся на перукарку.
- Годі, Воллі. - І там... Добре.
Я ненароком викрала вашого собаку.
Він дуже хороший.
І мені дуже шкода. Я просто... Вибачте.
- Джек? - Так.
Слухайте, вона хотіла одразу ж повернути песика.
Але привʼязалася.
Буде супер, якщо не заявите на неї.
Я й не знав, що можна заявити.
Жартую. Не можна. Я вже піду.
Поможете зібратися? Бо мені треба переїжджати.
Воллі, глибоко вдихніть.
Не трудіться. Нічого путнього ви не скажете.
Я вами пишаюся.
Ви пʼяний.
Воллі, ми працювали разом два роки.
Погляньте на свій прогрес.
- У вас ОКР, так? - Так.
Ви впустили собаку,
тварину, яка ходить по світу в постійному надвірному одязі,
у свій простір.
Так, формально ви скоїли злочин.
Але також це величезна перемога.
Я не знаю.
Він правду каже.
Ви вже як інша людина.
Слухайте витяжку.
Ви пустили Бандита спати у своє ліжко.
А в нього глисти.
Джек, знаєте що? Давайте далі я сам.
- Вперед. - Клас! Дякую!
Усе добре?
Це тупо, але я скучатиму за тим глистатим клубком шерсті.
Джек, а зараз я знову даю вам слово.
Я тут подумав. Можете іноді його вигулювати.
Залюбки.
Супер. Домовимося. Який у вас графік?
У вівторок я завжди вільна після 18:00, але іноді...
А давайте ви підете в нову гілку коментарів, добре?
- Ага. - Круто.
Я одужую, правда?
Щодня, чорт забирай.
Дякую.
Отже.
На дитячому святі можна й груди показати,
- бо дітки люблять циці, так? - Це всім відомо.
Слухай, звіримо графіки.
Коли ти хочеш, щоб я зловив натяк і пішов сам?
- Що? - Просто питаю.
Що за фігня? Ти що. Ти мені подобаєшся.
Я збентежена. Не звикла бачити тебе невпевненим.
Це новий стиль.
- Випробовую, мені не дуже. - Мені теж.
Добре, нове запитання.
Проведеш зі мною День подяки?
Я готую жахливу суху індичку.
Я б залюбки
давилася нею з тобою, але не можу.
Чому? Мама й досі від тебе морозиться,
ти не повинна бути сама. Ходімо разом.
Я піду в гості до тітки, вона каже, щоб я тебе приводив.
Там будете не тільки ви з мамою?
Ні.
Ясно...
Дерек, Ліз і хлопці теж будуть?
Джиммі, Еліс, Браян, Чарлі? Вони прийдуть?
Ти маєш знову кивнути.
Перший кивок був лише про першу групу.
Ясно.
Добре. Ще хтось?
Ще кілька людей.
- Сестра... - Так.
Подружка Еліс, Саммер.
Художниця з артгалереї, яка зустрічалася з моїм колишнім,
доки не зрозуміла, що він козел.
- Її ти не могла не запросити. - Так.
У неї абсолютно суперський вайб.
Що з тобою, чорт забирай?
Я думав, між нами щось чудове.
- Ти правий, приходь. - Не треба...
- Це... Я дурію. - ...не треба так.
- Це огидно. - Я знаю.
Вибач. Просто я...
Коли я думаю про зближення, я панікую,
а тоді закриваюся, не знаю чому.
- Ти в нормі? - Так.
Я в порядку.
Бо не я тут схиблений.
Чудова репліка. Треба було після неї вийти.
Я чекав, щоб вона краще дійшла.
Подіяло.
Ось ти де.
Браян і Чарлі отримають малюка.
Ми всі йдемо в бар «Корнгол» святкувати.
Чудово.
Зустрінемося там.
- Ну клас. - Ну клас.
Ух ти, привіт, давно не чула.
Як справи?
Не знаю. Просто набрав.
Що сьогодні робиш?
Джиммі, я більше цим не займаюся.
Але можу знайти хороших дівчат.
Дай кілька хвилин і передзвони.
Але я дуже надіюся, що ти не передзвониш.
А на додачу
вона красуня.
Я буду гордим татусем дитини з гарною формою кісток.
- Чудово. - Пріоритети явно на місці.
Я перетворю цю дитину на талісман фудтрака
і вдягну в костюмчик креветки.
О, так.
Я тебе почув. Дуже добре.
Креветочку ми схвалюємо.
- Так. - Хочу сказати тост
за найгарніших татусів на світі.
Дякую.
Повтори це ще раз.
Точно.
У тебе все добре?
Не соромся розчулюватися.
Іди сюди, маленька. Я тебе люблю.
Корнгол!
Я вже мрію розказати своїй дитинці, що це я започаткував.
Це не ти.
Це я. Я започаткував.
- Мій винахід! - Не ти винайшов корнгол!
ДЖИММІ. ТИ ЙДЕШ?
Геть з дороги!
Звалюй!
Привіт.
Це я.
Привіт.
Я ж казав, що подзвониш.
Пол, зі мною не все добре.
Ну, ну.
Переклад субтитрів: Олена Любенко