Dáme závod.
Mami, kam až sahá?
Nekonečně daleko.
Glorie.
Ne.
Musím se tam vrátit.
Moment.
Kde...
Kde je ta voda?
Přímo tady.
Vynechala jste dávku.
Nic víc.
Musím je najít.
Je to dobré.
Všechno je v pořádku.
DOBRODRUŽSTVÍ V GEORGII
DOTAZOVANÁ OSOBA HILDEBRANDTOVÁ, GLORIA
MÍSTO 17. PATRO, BYT Č. 27
Bere to s sebou.
Pošleme tam někoho?
Ne. Nechte to být.
Určitě?
Dál ji sledujte.
NA MOTIVY KNIŽNÍ SÉRIE SILO
NEMOCNICE, DLOUHODOBÁ PÉČE PORADKYNĚ PRO NEPLODNOST
Dobré ráno.
Co miminko?
Má se dobře.
Máš tu zprávy.
Je tu omluva od údržby.
Za co?
Prý ti rozbili vázu a odvezli ji na opravu.
Proč byli vůbec uvnitř?
Nevím, jak to chodí v hlubině,
ale my se učíme údržbu nezpochybňovat, pokud nechceme mít rozbitý záchod.
My si všechno spravujeme sami.
Jdu na obchůzku.
A nepovíš mi kam.
Mám něco ve střední sekci.
Ještě jedna zpráva.
„Starosta prosí o ranní setkání se šerifkou Nicholsovou.
Potvrďte přijetí.“
- Tak ho potvrď. - Napíšu, že jsi na cestě.
Napiš, že přijdu jindy.
Den po svátku odmítneš starostu, když je ještě v celém silu napětí?
Starosta mi vrásky nedělá. A ty se tu o to pár hodin postaráš.
Karinsová volá Billingse. Slyšíš?
Vezmi to.
Billings.
DLOUHODOBÁ PÉČE
- Prosím? - Hledám Glorii Hildebrandtovou.
- Je tu? - Promiňte.
Nejsem oprávněna vám to sdělit.
A... Proč ne?
- Nejsem oprávněna. - Oprávněna. Jo. Vidíte tohle? To...
Počkejte.
Teď jsem oprávněna se to dozvědět, že?
- Je tu, nebo ne? - Je, šerifko.
Skvěle. Chci jí položit pár otázek.
Odvedu vás tam, ale připravte se.
Na co?
Asi nedostanete odpovědi, ve které doufáte.
Glorie, máte návštěvu.
Glorie, jsem šerifka Nicholsová.
Našla jsem je.
Má halucinace. Jsou příznakem její nemoci. Pokročilá vaskulární demence.
Přímo tam u vody.
U jaké vody?
Raději ji nerozrušujte.
U té, o které nemáme vědět.
Bývá neklidná, říká nesmysly.
- Moment. - Staráme se o ni.
Chci se s ní projít.
Glorie, chtěla byste? Projdete se se mnou?
Ne, to nejde. Nesmí opustit nemocnici.
- Já to povolím, ano? - To nemůžete.
- Máme to zakázané. - Od koho?
Od soudkyně.
Jestli je to všechno, tak už prosím běžte.
Pane zástupce, chci nahlásit zločin.
Můj muž si zapomněl oběd.
Hned ho zadržím.
Panebože.
No jo.
Ahoj.
- Jak ti je? - Líp.
Nemuselas chodit až sem.
Chtěla jsem jí ukázat, jak je táta důležitý.
- Moc ji to neohromilo. - Aspoň nebrečí.
Chtěla jsem pozdravit šerifku. Kde je?
No, to bych taky rád věděl.
To je fuk.
Dal bych si pauzu. Nechceš kafe?
Jasně.
Tak pojď.
Kdyby něco, budu v jídelně.
Potřebuju šerifku.
- Není tu. - Spěchá to.
Billings volá šerifku. Slyšíš?
Paní šerifko.
Už jsem vám to říkala.
- Není tu. - Tak kde je?
Pokud chcete soudkyni vidět, domluvte si schůzku.
Tu nepotřebuju. Jsem šerifka.
Schůzka je součástí protokolu...
Protokol je mi u prdele.
Když tu není, tak počkám.
- Budete ztrácet čas. - Co je vám do toho?
Má rýmu, nepřijde.
Kdy se vrátí?
Až jí bude lépe.
Všichni zástupci na 26.
Pardon.
Vymklo se to.
- Řešíme to. - To určitě.
Šerifko Nicholsová, na 26. patro, hned.
Sakra.
Pardon. Promiňte.
Oddělení šerifa. Z cesty. Uhněte. Oddělení šerifa.
- Kde vězí šerifka? - Nevím.
Promiňte. Oddělení šerifa.
- Oddělení šerifa. Promiňte. - Pozor. Procházím.
Chci projít. Oddělení šerifa. Promiňte.
Hej! Oddělení šerifa.
- Co se děje? - Tady jsi.
- Kdes byla? - Co se děje?
Mělas poslouchat vysílačku.
Sakra. Já...
- V noci rozmlátili bar na 26. - Kdo?
Podle majitele byli z nižšího středu. Večer se rozparádili a on přestal nalívat.
Ráno si to pak sám domyslel.
Když jsme tam dorazili, celé patro se chystalo pobít.
Lidi se bojí a mají zlost, potřebují šerifku.
- Billingsi. - Neskončil jsem.
Dostal jsem loktem do obličeje
a musel tě krýt, když se starosta ptal, proč jsi nedorazila.
Lhal jsem kvůli tobě.
- Jo. Promiň. - To už nestačí.
Musíš přiznat barvu.
Chci znát důvod, proč zanedbáváš svoje povinnosti a děláš nám ostudu.
- Jinak budu muset... - Wilkinse zavraždili.
Cože?
Stejně jako Jahnsovou, Marnese a Trumbulla.
Trumbulla? Meadowsové jsi řekla, že skočil.
Jo, protože to chtěla slyšet.
Mám být upřímná?
Vůbec netuším, co dělám. Jasný?
Přišla jsem sem kvůli Georgeovi, a zjistila jen to, že ten, koho miluju...
Že lhal a zneužil mě. Ale i tak chci vědět, proč ho zabili.
Nějak to souvisí s Jahnsovou, s Marnesem a s tím, proč šli Holston a jeho žena ven.
Takže mám zavřít oči nad tím, že vyšetřuješ čtyři vraždy a dvě čištění?
Jo.
Wilkinsův případ byl uzavřen.
Teda...
než jsme našli jeho relikvii v Trumbullově bytě,
na což navázalo širší vyšetřování relikvií.
Proto se Georgeův případ může znovu otevřít.
Děkuju.
Poděkuj Dohodě.
Slib, že zajdeš za starostou.
Zajdu za ním. Hned ráno.
Běž domů. Vypadáš hrozně.
Ještě něco.
Víš, kde bydlí Meadowsová?
Zeptal bych se, proč tě to zajímá, ale asi nad tím mám zase zavřít oči.
Na 15. patře. Ulička pro vedoucí.
Jestli se jí chceš zavděčit, ráno jí nosí snídani.
Má ráda slaninu a vejce.
Cestou jsem uviděla ta tvoje světýlka.
Teď už jsou pryč.
Ale nejsou. Jsou jen schovaná.
Asi nemáš ráda houby, co?
Nemusíme jíst houby jen proto, že žijeme pod zemí.
Mně docela chutnají.
No, na tom se neshodneme.
Co děláš, když nejsi tady?
Analýzu systémů.
Děláš v IT?
Jestli máš problémy s počítačem, já za ně určitě nemůžu, takže...
Takže jsi znal starostu Hollanda, než se stal starostou?
No, „znal“ bych tomu úplně neříkal.
Jednou mě poučoval,
jak správně odpojit toustovač v kuchyňce, takže...
Jo, to zní jako on.
- Tamhle. Hele. - Kde?
Vidíš?
To bude tohle,
takže další by mělo být tamhle.
Jak dlouho už tam asi jsou?
Byla tam vždycky? I dřív, když ještě lidi žili venku?
Říkal jsem si to samý.
Všiml sis ještě něčeho divnýho? Kromě těch světel?
- Čeho? - Nějaký nápovědy,
jaký to bylo venku?
Ne, ale...
Jednou se stalo,
že světlo putovalo oblohou a pak zmizelo.
- Promiň. - Dost, počkej...
Já myslel, že jak jsem včera řekl,
- že chci... - Dobrý. Neměla jsem...
Už půjdu.
To je dobrý. V pohodě.
CENTRUM PRO VÝZKUM VESMÍRU
Máme problém.
Tak jo.
Přišla mi výhrůžka.
- Cože? - Není...
Ne, přidělím vám ochranku.
Šerifko, vím, že to nemáte v povaze, ale poslouchejte mě.
Posaďte se.
Jak vás Sims obvinil z nastrčení důkazu,
neměla soudkyně Meadowsová radost z toho,
že jsem se vás zastal.
Poslala Simse s varováním, že pokud se do toho zase budu plést,
použije přeformulovanou Dohodu, aby se mě zbavila.
Před lety jsem se rozhodl držet se stranou.
Kvůli své práci.
Samozřejmě.
Ale moje práce v IT není jen tak ledajaká.
Vy si myslíte, že silo udržuje v chodu generátor...
To ano. Bez energie nebude nic.
Jde o to, jak ji používáme.
Na zalévání plodin, přenos zpráv, cirkulaci vzduchu.
Tyto neviditelné funkce řídí servery v IT.
Kdyby se dostaly do špatných rukou,
na množství energie z generátoru by nezáleželo.
Vy si myslíte, že Meadowsová obsadí servery?
Rozhodně nechci čekat, až se to stane.
Musíme sehnat něco, čím ji omezíme,
aby nepřekračovala jisté meze.
Já na něčem pracuju.
Na čem?
Podle Dohody s vámi vyšetřování probírat nemohu.
- Zníte jako Billings. - Není tak špatný.
Je vaše náhrada.
Ať už děláte na čemkoli,
snad to rozlousknete, než se vás soudkyně Meadowsová zbaví.
Jakmile k tomu dojde,
ani jeden z nás už ji pak nezastaví.
Nech to tam, Carle.
Nejsem Carl.
Jsem šerifka. Nesu vám snídani.
Položte ji a jděte.
Chci se na něco zeptat.
Je mi zle.
První otázka se týká zavírání obyvatel a podávání léků proti jejich vůli.
Nečekala jsem návštěvu. Jsem nemocná.
Jo. Slyšela jsem to od vaší asistentky.
Ale nezastavilo vás to, i tak jste se mi sem vecpala.
Nebojte. Zase se mě zbavíte.
Jakmile mi povíte, proč držíte Glorii Hildebrandtovou v nemocnici.
Koho?
Poradkyni pro neplodnost.
Aha, tu.
Je to pro její dobro.
Tlumíte ji léky, protože něco řekla Allison Beckerové, která pak šla ven.
Odkud tohle berete?
Z Gloriiny složky.
Gloria jí řekla, že není typem člověka, kterému by silo dopřálo děti.
Chci s ní mluvit.
Proč?
Kvůli tomu vyšetřování relikvií.
Už léta ji sledujete. Možná něco ví.
Vy moc dobře lhát neumíte.
Dovolte mi s ní promluvit a nechám vás.
- V ničem vám nebráním. - Je na lécích.
Gloria má demenci asi jako vy rýmu.
Práce šerifky, na kterou nejste kvalifikovaná, už vám nestačí.
- Teď určujete diagnózy? - Za šerifku mě nechcete.
A já chci mluvit s Glorií. Tak zrušte to lékařské nařízení
a já do konce týdne odevzdám odznak.
Odejděte, než zavolám ochranku ze soudního.
Nevyhrožujte mi Simsem.
Je to dobrá nabídka.
Pusťte Glorii na pár hodin z nemocnice a hned budu zpátky v mechanickém.
- To nejde. - Ale jde. Zrušte to nařízení.
To nemůžu.
Jste soudkyně.
Řekla jsem, že nemůžu, nic s tím nenadělám.
Musíte přestat s tím, co děláte.
Nejdřív zjistím, co chci vědět.
- To vám nedovolí. - Kdo? Co tím chcete říct?
O koho jde?
Takhle to tu chodí?
Ten byt, ty relikvie...
Když mlčíte, smíte si je nechat?
No teda.
Nedivím se, že si tu pijete ty svoje léky.
Nevíte o mně vůbec nic.
A teď vypadněte!
Stop.
Nicholsová navštívila Hildebrandtovou?
- Včera. - Ukaž.
Jak dlouho už tam jsou?
- Byly tam včera. - Měli jste to říct.
Promiňte. Někoho tam pošleme.
Jules?
Chceš jít dál?
Přestěhovali mě sem po...
Je to tu malé, ale stejně tu jen spím.
Tolikrát jsem myslel na to, co bych ti řekl, kdyby ses vrátila.
A teď jsi tu a já nevím, kde začít.
To nevadí. Kvůli tomu tu nejsem. Potřebuju laskavost, pak ti dám pokoj.
To já nechci.
V dlouhodobé péči je pacientka
a potřebuju ji na jednu dvě hodiny dostat ven.
Počkej chvíli.
Asi ji tam drží proti její vůli.
Až odezní účinek léků, zjistím to.
Takhle nemluv.
To je nebezpečné. To nemůžu udělat.
Jo, měla jsem vědět, že mi nepomůžeš.
Počkej.
Pardon. Neslyšela jsem vás.
Jen jsem přišel pro léky.
Přinesu vám to k podpisu.
Chci jen dva aspiriny.
Myslel jsem, že to vydržím, ale ta bolest hlavy jen tak neodezní.
Jdu na noc domů.
Vezměte si je.
Děkuju.
Glorie, slyšíte mě?
Půjdeme se projít.
Co navštívit sesternu?
Miminka.
- Neviděl vás někdo? - Snad ne.
Tady jsme v bezpečí. Nevím proč, ale tady neodposlouchávají.
Glorie, pamatujete si mě? Jsem šerifka. Potkaly jsme se včera.
- Dávají jí sedativum. - Jo. Já to říkala.
Bude trvat tak pět šest hodin, než z ní vyprchá.
Musíme ji vrátit,
- než začne chodit noční sestra. - Sakra.
Vím, že jsi frustrovaná. Trochu se zastavme a zamysleme.
To nezabíralo, ani když mi bylo pět.
Musí existovat způsob. Nemůžeme jí dát kafe?
Strčit ji pod studenou sprchu? Cokoli?
Nezapneš ji jako stroj.
Nic víc? Nebudeš se snažit?
- Můžu jí dát něco na povzbuzení. - Pročs to neřekl dřív?
- Nezabírá to vždy. - Jo.
Může to mít vedlejší účinky.
Musím zjistit, proč jí tohle dělají.
Prosím.
Dobře. Něco seženu.
Glorie, slyšíte mě?
Co se děje?
Toho jsem se bál.
- Co jí je? - Sakra! Má záchvat.
Jules, pomoz mi.
- V klidu. Víš, co máš dělat. - Dobře.
Raz. Dva.
Tři.
Čtyři. Pět.
Šest. Sedm.
Osm. Devět.
Deset.
Jedenáct. Dvanáct.
Polevuje to.
Je v pořádku?
A ty?
Jo. Dobrý.
Nesmíme ji budit.
Musíme počkat.
ÚDRŽBA
Ztratili jsme šerifku. Naposledy mířila do nemocnice.
Šla opačným směrem, než je ta stará paní.
Asi někam, kde není kamera.
- Ale to ona neví. - Třeba je na slepém místě.
A ta jsou v nemocnici kde?
Kamery odtamtud už roky přesouváme jinam. Pár posledních jsme dali na 52. patro.
Snažíme se v nemocnici vykrýt hlavní místa...
Ale netušíte, kde by mohla být? Nikdo?
Tak popadněte mapu a zkontrolujte každou místnost, kam nevidíme.
Co je?
Ten odznak se k tobě hodí.
Moje dcera, šerifka.
No, není to nadlouho, takže...
O co jde, Jules?
Proč ti to mám říkat?
Potřebuju kafe.
- Dáš si? - Ne. Díky.
Kde to jsem?
Glorie?
Jste na sesterně.
- A proč? - Jsem šerifka.
Přivezla jsem vás sem, protože na vás mám otázky.
Vy nejste šerifka. On je...
To byl Holston. Holston Becker.
Šel ven tři roky potom, co šla čistit jeho žena Allison.
Mluvila jste s ní o neplodnosti.
Vím, že je toho na vás hodně, ale prosím vzpomeňte si.
Mluvily jste ještě o něčem?
Jak jí je?
Je ještě mimo. Už nemám moc času. A...
Glorie.
Jsem doktor Nichols. Poslechnu si vaše srdce. Ano?
Nichols.
Já vás znám.
- Co chcete? - V pořádku. Je to můj táta.
- Chce vám pomoct... - Dělá pro ně.
- Cože? - To on.
- Byl můj doktor. - O čem to mluví?
- Byla tvojí pacientkou? - Vy. To vy.
- Tak byla? - Byl to on.
Už je to 40 let.
- Zabránil mi otěhotnět. - Cože? Je to pravda?
- To vy! - Jules, já...
- Vrací se mi to. - Rozrušuješ ji.
Já ji tomu nevystavil.
- Jdi pryč. - Ne. Už ne.
- Glorie. Podívejte se na mě. - Ne!
V pořádku. Už je pryč.
Co znamená, že dělal pro ně?
- Co to znamená? - Nechci tu být.
To je dobré.
Poslouchejte mě. Tohle vám dělají oni.
Dávají vám léky, abyste zapomněla.
Chci zapomenout. Chci odsud pryč.
Nevěřím vám.
Už jste ji viděla, že?
No tohle.
- Odkud ji máte? - Patřila mému známému. Georgeovi.
Prý ji dostal od vás.
Malý George?
Tomu jsem ji nedala. Ale jeho matce.
- Nevzpomínám si na jméno. - To nevadí.
- Patřila k nám. - Co myslíte tím „k nám“?
Neznám vás a nevím, co chcete.
Slyšela jste o Ochráncích plamene?
Ne.
To proto, že nás vymazali.
- Kdo? - Silo.
Už od povstání.
Dali nám něco do vody, abychom zapomněli.
Cože?
Chtěli vymazat minulost i všechny, co se ji snažili zachovat.
Tomu nerozumím. Kdo ti Ochránci plamene byli?
Lidé, kteří bojovali, uchovávali věci, jako je tahle kniha.
Aby si udrželi vzpomínky.
- A vy jste jedna z nich? - Ano, byla jsem.
Ale pak náš plamen uhasili.
Řekla jste, že vám můj otec zabránil otěhotnět.
- Chtěli, abychom vymřeli. - Cože?
Měli jsme si myslet, že můžeme mít rodinu, ale nedostali jsme šanci.
Počkejte. Doktoři o tom věděli?
Museli to vědět.
Řekli, že nám vyndali antikoncepci.
Ale byla to lež.
Já na to přišla, když to podruhé nevyšlo.
Můj muž Henry Ochráncem plamene nebyl a strašně si přál mít děti.
Se mnou by se mu nenarodily.
Kdybych mu řekla pravdu, neodešel by, tak jsem ho odehnala.
Jednou jsem ho potkala s jeho dětmi
a on dělal, že mě nezná.
Když jsem viděla, o co nás připravili, už jsem to dál nemohla snášet.
Dala jsem svou nejcennější relikvii
poslednímu Ochránci plamene, co jsem znala.
A to byla Georgeova matka?
Ano. Jmenovala se Anne. Nedlouho potom zemřela.
Chudák její chlapeček nikoho neměl.
Kdy jste ho viděla naposled?
Neřekl vám něco o pevném disku?
Sledovala jsem ho, jak vyrůstal, ale v průběhu let jsem ztratila přehled.
Jak se má?
Kdy?
Vloni.
Spadl ze schodiště, ale nehoda to nebyla.
Tohle místo je...
Sice mi cpou léky, ale aspoň tomu můžu utéct.
Podívejte se na tohle.
Já vám to najdu.
Ta voda.
Nazývali ji oceán.
Představovala jsem si tam samu sebe už tolikrát,
ale nikdy se nedozvím, jak šuměl a voněl.
Můžu si ho pochovat?
Jistě.
Ahoj.
Jste dcera Hanny Nicholsové.
Jo. Vy jste ji znala?
Slyšela jsem o ní od Anne.
- Georgeova matka znala tu moji? - S něčím vaší matce pomáhala.
Už nevím s čím. Šlo o jakýsi zvětšovací přístroj.
Vždycky mě udivovalo,
že dovolili mít děti ženě, jako byla Hanna Nicholsová.
Byla moje máma Ochránkyní?
Taky byla zvědavá.
To je něco, co se jim nedaří vymýtit.
Když jsem se dozvěděla, co se jí stalo...
bylo to jako ztratit jednu z našich.
- Jak jí je? - Odvezu ji zpátky.
To pro tebe není bezpečné.
Tobě rozhodně nebudu věřit, co je bezpečný.
Nikdy bych tě neohrozil.
Ale přiměls svoje pacientky věřit, žes jim vyndal antikoncepci?
Neměl jsem na výběr. Chtěl jsem tuhle práci, pomáhat lidem...
Pomáhat? Ty pomáháš jen těm, co se snaží bránit přirozené reprodukci.
Pochop to. Nikdy mi o tom nic neřekli.
Když za mnou přišli, tvrdili mi, že to je nutné pro dlouhodobé přežití,
pro omezení genetických chorob.
Tak proč lhát?
K čemu ty falešný naděje?
Nad tím jsi nepřemýšlel?
Jasně že jo.
Říkal jsem si, jestli to není nějaká forma trestu.
Ale i tak jsi je poslechl?
Otázky mají své následky.
To oba dobře víme.
- Myslíš si, že jsem mámu zradil. - Přestaň.
Očividně nebyla jediná, koho jsi zradil.
Do háje, už ji mám.
Hej! Co se děje? Je v pořádku?
Jeden ze zástupců ji našel na schodišti...
Říkali jste, že za Hildebrandtovou nešla.
- To nešla. - Tak jak vysvětlíte tohle?
- Já nevím. - Zjistěte, odkud přišly. Hned!
A hlídejte je!
Šerifko, jistě...
Odvezu ji na pokoj a sepíšu zprávu.
Počkejte. Chci jít sama.
Dobře.
- Jste v pořádku? - Jo, asi ano.
Ukážete mi ji ještě?
Jistě.
- Opatrujte ji. - Budu.
Moje květiny jsou pryč.
Už si vzpomínám. Byl tu šerif Holston.
- Kdy? - Já nevím.
Nedávno. Ztrácím pojem o čase.
Přinesl květiny a postavil je přímo tam.
- Před zrcadlo? - Ano.
VÍC KVĚTIN PŘED ZRCADLO.
- Tohle vidím prvně. - Možná jste právě to měla najít.
Nevím, co to je.
Vidí nás skrz zrcadlo.
- Proto tam dal Holston kytky. - Co?
Mají zařízení podobná senzorům tam venku a nejspíš nás sledují.
Co si ještě pamatujete z Holstonovy návštěvy? Co říkal?
Nic. Byl tu jen chvilku.
A většinu času pracoval na té ventilaci.
Zakryla kameru.
Co to dělá?
- Problém je, že máme jen zvuk. - Ne, Diego.
Problém je, že ví o těch kamerách.
Co to je? Co jste našla?
Pošlete tam jednotku. Hned!
Musím pryč. Přijdou.
- Teď jsi poslední Ochránkyní plamene. - Ne.
Neprosila ses o to. Není to fér. Ale už je to tak. Je to na tobě.
- Ne. - Jinak pravda zemře.
Musím jít.
Co by si přála tvoje matka?
- Ráda bych se jí zeptala, ale nemůžu. - Ne, nemůžeš.
Ale víš, proč se zabila?
Kde je?
Překlad titulků: Veronika Ageiwa