Tuoj tave pagausiu.
Mama, kiek toli ji tęsiasi?
Begalybę.
Glorija.
Ne.
Turiu sugrįžti atgal.
Sekundėlę.
Kur...
Kur vanduo?
Jis čia.
Tau reikia dozės.
Ir tiek.
Turiu juos surasti.
Viskas gerai.
Jums viskas gerai.
NUOSTABŪS NUOTYKIAI DŽORDŽIJOJE
GLORIJA - ANA - DŽORDŽAS
APKLAUSTAS ŽMOGUS GLORIJA HILDEBRAND
APKLAUSOS VIETA L17 B27.
Ji išsineša.
Turime ką nors nusiųsti?
Ne. Palikit.
Tikrai?
Pasekite ją.
PAGAL HUGH HOWEY KNYGŲ SERIJĄ
GLORIJA HILDEBRAND - F
MEDICINOS SKYRIUS PATARĖJA VAISINGUMO KLAUSIMAIS
Labas rytas.
Kaip kūdikis?
Jai viskas gerai.
Tau atėjo žinučių.
Pirmoji - atsiprašymas iš Priežiūros skyriaus.
Už ką?
Rašo, kad sudaužė tavo vazą ir paėmė, kad ją sutaisytų.
Kodėl jie apskritai ten ėjo?
Nežinau, kaip visi gyvena giliai apačioje,
bet čia anksti išmokstame neklausinėti, kaip dirba Priežiūros skyrius,
nebent nori, kad sugestų tavo tualetas.
Mechanikos skyriuje mes patys viską susiremontuojame.
Trumpam išbėgsiu.
Ir nepasakysi man, kur.
Turiu reikalų viduriniuosiuose.
Dar viena žinutė.
„Meras Holandas reikalauja susitikti su šerife Nikols kuo greičiau šįryt.
Patvirtinkite, kad gavote pranešimą.“
- Patvirtinu. - Pasakysiu jiems, kad tu jau pakeliui.
Pasakyk, kad paskirtų kitą laiką.
Ignoruosi merą po išeiginės,
kai Sailą krečia nežinia.
Nesijaudinu dėl mero,
kaip ir nesijaudinu kelioms valandoms perduodama valdžią į tavo rankas.
Karins kviečia Bilingsą. Ar girdi?
Turėtum atsiliepti.
Bilingsas.
ILGALAIKĖ SLAUGA
- Kaip galiu padėti? - Ieškau Glorijos Hildebrand.
- Ji čia? - Apgailestauju.
Neturiu įgaliojimų jums suteikti tokios informacijos.
Ne... Kodėl?
- Kaip sakiau, neturiu įgaliojimų. - Įgaliojimų. Taip.
Matot šitą? Tai...
Palaukit.
Tai suteikia man įgaliojimą, teisingai?
- Taigi, ji čia ar ne čia? - Čia, šerife.
Puiku. Noriu jai užduoti kelis klausimus.
Nuvesiu jus, bet pasiruoškite.
Kam?
Galite ir negauti atsakymų, kurių tikitės.
Glorija, pas tave lankytoja.
Glorija, aš esu šerifė Nikols.
Aš juos radau.
Jai - haliucinacijos.
Tai liga. Stipri kraujagyslių demencija.
Ten, kur palikau juos - prie vandens.
Kokio vandens?
Verčiau jos netrukdykime.
Vandens, apie kurį jie nenori, kad žinotume.
Susijaudinusi ji ima paistyti nesąmones.
- Palaukit. - Stengiamės jos netrukdyti.
Noriu išsivesti ją pasivaikščioti.
Glorija, ar norėtum? Ar norėtum eiti su manimi pasivaikščioti?
Ne, negalima. Jai neleidžiama išeiti iš palatos.
- Aš išduosiu leidimą, gerai? - Negalite.
- Turime nurodymą ją laikyti čia. - Kieno nurodymą?
Teisėjos Medous.
Jei tai viskas, manau, jums metas išeiti.
Atsiprašau, pavaduotojau. Norėčiau pranešti apie nusikaltimą.
Mano vyras išeidamas pamiršo pasiimti pietus.
Pasirūpinsiu, kad jis būtų suimtas, ponia.
Dieve mano.
O, šūdas.
Ei.
- Kaip jautiesi? - Geriau.
Nereikėjo tiek toli eiti.
Norėjau parodyti, koks svarbus yra jos tėtis.
- Nemanau, kad ji sužavėta. - Bent jau neverkia.
Tikėjausi susipažinti su šerife. Kur ji?
Taip. Aš lygiai taip pat nežinau.
Nesvarbu.
Man praverstų pertrauka. Nori kavos?
Visada.
Eime.
Jei manęs prireiks, būsiu kavinėje.
Man reikia šerifės.
- Jos nėra. - Skubus atvejis.
Bilingsas šerifei. Ar girdi? Bilingsas...
Ponia.
Ponia, sakiau jums.
- Sakiau, kad jos nėra. - Tuomet kur ji?
Sakiau, jei norite susitikti su teisėja, turite užsiregistruoti iš anksto.
Man nereikia. Aš - šerifė.
Registracija - dalis protokolo, kuris...
Man nerūpi protokolas.
Gerai, jei jos nėra, aš palauksiu.
- Tik gaišite laiką. - O jums kas?
Ji išėjo, nes persišaldė.
Kada sugrįš?
Kai pasijus geriau.
Visi pavaduotojai į 26-ą. Visi...
Atleisk.
Jie nevaldomi.
- Viskas valdoma. - Kurgi ne.
Šerife Nikols, jei girdi, ateik į 26-ą.
Po velnių.
Atleiskit. Atsiprašau.
Šerifo departamentas. Pasitraukit. Greičiau. Šerifo departamentas.
- Kur šerifė, po velnių? - Nežinau.
Atsiprašau. Šerifo departamentas.
- Šerifo departamentas. Atsiprašau. - Praleiskite. Iš kelio.
Noriu praeiti... Noriu pro jus praeiti. Šerifo departamentas.
Atsiprašau. Atleiskite.
Ei! Šerifo departamentas.
- Kas vyksta? - Štai kur tu.
- Kur buvai? - Kas vyksta?
Jei nebūtum išsijungusi savo radijo stotelės, nereikėtų klausti.
Šūdas. Aš...
- Baras 26-ajame vakar buvo nuniokotas. - Kas tą padarė?
Savininkas sako, kad grupelė iš viduriniųjų.
Jie per daug įsišėlo. Jis atsisakė juos aptarnauti.
Atėjęs šįryt jis iškart pasidarė savo išvadas.
Kol nuėjome, viso aukšto gyventojai buvo pasiruošę perkąsti vieni kitiems gerkles.
Žmonės bijo, jie įpykę, ir jiems reikia jų šerifės.
- Bilingsai. - Aš dar nebaigiau.
Be to, jog gavau smūgį alkūne,
man teko tave dangstyti, kai meras paklausė, kodėl tavęs nematyti.
Melavau dėl tavęs.
- Gerai. Atleisk. - Tu negali to daryti.
Privalai man pasakyti.
Turiu žinoti priežastį, kodėl neatlieki savo pareigų ir negerbi ženklelio.
- Priešingu atveju man teks... - Džordžas Vilkinsas buvo nužudytas.
Ką?
Kaip Džens, Marnsas ir Trambalas.
Trambalas? Sakei teisėjai Medous, kad jis nušoko.
Taip, nes ji norėjo tą girdėti.
Nori, kad būčiau atvira su tavimi?
Nenutuokiu, ką aš veikiu. Aišku?
Atėjau čia dirbti dėl Džordžo,
ir vienintelis dalykas, kurį išsiaiškinau, yra tai, kad vyras, kurį mylėjau...
Jis melavo ir išnaudojo mane,
ir tenoriu išsiaiškinti, kodėl jis buvo nužudytas.
Tai kažkaip susiję su Džens ir Marnsu, ir su tuo,
kad Holstonas išėjo valyti, o prieš tai tą padarė jo žmona.
Tai tu manęs prašai nekreipti į tai dėmesio
į tai, nes tu ieškai kažko, kas sieja keturias žmogžudystes ir du valymus?
Taip.
Džordžo Vilkinso byla buvo baigta.
Kol...
nesuradome vienos iš jo relikvijų Trambalo bute,
kas yra susiję su platesniu mūsų relikvijų tyrimu.
Taigi, oficialiai į tai galime pažiūrėti kaip į galimybę atnaujinti Džordžo bylą.
Ačiū tau.
Dėkok Paktui.
Ar pažadi susitikti su meru?
Susitiksiu su meru. Rytoj iš pat ryto.
Tu verčiau eik namo. Šūdinai atrodai.
Dar vienas dalykas.
Ar žinai, kur gyvena Medous?
Paklausčiau, kodėl to klausi, bet nujaučiu,
kad tai viena iš tų akimirkų, kai turiu nekreipti dėmesio.
15-ame lygyje. Vadovų eilėje.
Jei nori su ja susidraugauti, žinok, kad jai kasryt pristato pusryčius.
Ji mėgsta šoninę ir kiaušinius.
Ėjau sau ir pamačiau danguje tavo šviesas.
Dabar jų nebėra.
Yra. Tik slepiasi.
Spėju, tau nepatinka grybai.
Tik todėl, kad gyvenu po žeme, nereiškia, jog turiu valgyti grybus.
Manau, jie visai skanūs, tiesą sakant.
Mūsų nuomonės skiriasi.
Ką veiki, kai nebūni čia?
Aš - sistemų analitikas.
Dirbi IT skyriuje?
Nesvarbu, kas blogai tavo kompiuteriui,
patikėk, aš dėl to nekaltas, taigi...
Tai pažinojai merą Holandą dar prieš tai, kai jis tapo meru?
Sakyti „pažinojau“ ne visai teisinga.
Kartą jis mane mokė,
kaip pagal protokolą išjungti skrudintuvą virtuvėlėje, taigi...
Taip, tikrai primena jį.
- Ten. Žiūrėk. - Kur?
Matai?
Manau, šitas yra čia,
o tai reiškia, kad kita turėtų būti ten.
Įdomu, kiek ilgai jos ten buvo...
tarsi visuomet būtų buvusios ten... Netgi prieš tai,
kai žmonės gyveno lauke.
Aš irgi apie tai galvojau.
Ar kada pastebėjai ką nors keisto, be šių šviesų danguje?
- Ką nori pasakyti? - Užuominą,
koks išties buvo gyvenimas ten?
Ne, bet...
Vieną kartą
pastebėjau dangumi judančią švieselę, ir tada ji dingo.
- Atleisk. - Gana, palauk...
Pamaniau, kad dėl to, ką pasakiau vakar
- apie norą... - Viskas gerai. Nereikėjo man...
Jau eisiu.
Ne, viskas gerai. Aš paimsiu.
KOSMOSO MOKSLO CENTRAS
Turime problemą.
Aišku.
Sulaukiau grasinimų.
- Ką? - Ne, tai...
Ne, aš parūpinsiu jums apsaugą.
Šerife. Suprantu, kad ne to nori,
bet noriu, kad paklausytum manęs.
Prisėsk.
Kitą dieną po to, kai Simsas apkaltino tave pakišus įkalčius,
sužinojau, kad teisėja Medous nebuvo patenkinta,
kad tave gyniau.
Ji atsiuntė Simsą ir įspėjo mane, jei dar kartą jai sutrukdysiu,
ji kaip nors pasinaudos Paktu ir mane pašalins.
Prieš daug metų aš nusprendžiau jai netrukdyti.
Kad išsaugotumėte savo vietą.
Žinoma.
Tačiau mano darbas IT skyriuje yra ypatingas.
Žinau, jog manai, kad tai generatorius palaiko Sailo gyvybę...
Nes taip ir yra. Be elektros neturėtume nieko.
Svarbiausia, kaip ta elektra bus panaudojama.
Laistyti javus, perduoti žinutes, ventiliuoti orą.
Visos šios nematomos funkcijos yra valdomos per IT serverius.
Taigi, jei tie serveriai pateks į blogo žmogaus rankas,
bus nesvarbu, kiek elektros pagamins generatorius.
Manote, kad Medous užgrobs serverius?
Žinau, jog nebenoriu laukti, kad tą sužinočiau.
Turime jai kažkaip sukliudyti,
kad ji neviršytų savo įgaliojimų.
Aš kai ką patyrinėjau.
Ką gi?
Paktas man neleidžia kalbėti apie atliekamus tyrimus.
- Kalbi kaip Bilingsas. - Jis visai neblogas.
Jis tave pakeis.
Nesvarbu, kokį tyrimą vykdai,
tikiuosi, spėsi jį užbaigti, kol teisėja Medous dar nebus tavęs atsikračiusi.
Nes vos tik ji tą padarys,
nė vienas iš mūsų niekaip nebegalės jos sustabdyti.
Palik už durų, Karlai.
Čia ne Karlas.
O šerifė. Atnešiau jūsų pusryčius.
Palik juos už durų ir eik sau.
Norėčiau jūsų kai ko paklausti.
Aš prastai jaučiuosi.
Pirmas klausimas yra apie jūsų politiką uždaryti žmones
ir apsvaiginti juos vaistais prieš jų pačių valią.
Nesitikėjau svečių. Aš sergu.
Taip. Tą pasakė ir jūsų sekretorė.
Bet tai neatgrasė tavęs ateiti čia ir pažeisti mano privatumą.
Nesijaudinkite. Netrukus jį atgausite.
Vos pasakysite, kodėl Gloriją Hildebrand laikote uždarytą Medicinos skyriuje.
Ką tokią?
Patarėją vaisingumo klausimais.
Ak, ją.
Dėl jos pačios gerovės.
Jūs ją šeriate vaistais, nes manote, kad ji kažką pasakė Alison Beker,
ir dėl to ji nusprendė išeiti.
Nesuprantu, iš kur visa tai trauki.
Iš Glorijos bylos.
Glorija pasakė jai, kad ji nėra tokia moteris, kurios vaikų Sailas pageidautų,
tad noriu su ja pakalbėti.
Kodėl?
Dėl relikvijų tyrimo, kuriam davėte leidimą.
Ji daugybę metų buvo įrašyta į stebimų žmonių sąrašą, tad galbūt kažką žino.
Nemoki meluoti, šerife.
Leiskite man su ja pasikalbėti, ir aš paliksiu jus ramybėje.
- Aš tavęs nestabdau. - Jos smegenys prifarširuotos vaistų.
Glorija neserga demencija, kaip ir jūs nesate persišaldžiusi.
Taigi, nesi patenkinta šerifės pareigomis, kurioms neturi kvalifikacijos,
- todėl imiesi nustatinėti diagnozes? - Jūs nenorite, kad būčiau šerife.
Noriu pakalbėti su Glorija.
Siūlau panaikinti jos apribojimus,
ir tuomet iki savaitės pabaigos aš pati atsisakysiu ženklelio.
Paprašysiu išeiti, kol dar nepakviečiau Teismyno apsaugos.
Negąsdinkite manęs Simsu.
Aš pateikiau tikrai gerą pasiūlymą.
Leiskite man kelioms valandoms išsivesti Gloriją iš Medicinos skyriaus,
ir aš tučtuojau grįšiu į Mechanikos skyrių.
- Neįmanoma. - Žinoma, įmanoma. Tereikia jūsų leidimo.
Negaliu.
Jūs esate teisėja.
Sakiau, kad negaliu, ir nieko negaliu padaryti.
Nustok daryti tai, ką darai.
Tik po to, kai sužinosiu tai, ką noriu sužinoti.
- Jie tau neleis. - Kas neleis? Ką norite pasakyti?
Kas tie „jie“?
Tai viskas šitaip veikia?
Butas, relikvijos...
Galite jas laikyti, kol niekam neprasitariate?
Nieko sau.
Nenuostabu, kad sėdite užsidariusi ir geriate savo vaistus nuo persišaldymo.
Tu nieko apie mane nežinai.
O dabar eik lauk!
Stok.
Nikols aplankė Hildebrand Medicinos skyriuje?
- Vakar. - Parodyk man.
Kiek laiko jos jau ten?
- Buvo jau vakar. - Turėjai man pasakyti.
Atleiskite, pone. Aš ką nors nusiųsiu.
Džulse?
Nori užeiti?
Mane perkėlė čia po...
Jis nedidukas, bet grįžtu tik miegoti.
Daugybę kartų galvojau, ką pasakyčiau tau, jei tu...
Jei tu sugrįžtum.
Ir štai tu čia, o aš nė nežinau, nuo ko pradėti.
Nesijaudink. Atėjau ne dėl to.
Noriu paprašyti tavęs paslaugos, ir dingsiu tau iš akių.
Aš ne to noriu.
Ilgalaikės priežiūros skyriuje yra pacientė,
ir man reikia tavo pagalbos, kad galėčiau ją išsivesti kelioms valandoms.
Oho, palauk minutėlę.
Manau, ją laiko uždarytą prieš jos valią ir šeria vaistais.
Man reikia, kad vaistai nustotų veikti, ir išsiaiškinčiau, kodėl.
Neturėtum taip kalbėti.
Tai - pavojinga. Negaliu to padaryti.
Taip. Taip, turėjau žinoti, kad atsisakysi man padėti.
Palauk.
Atleiskite, gydytojau. Negirdėjau jūsų žingsnių.
Užbėgau kai ko paimti iš jūsų vaistų spintelės.
Tuojau paduosiu pasirašyti inventorizacinį lapą.
Man tereikia dviejų aspirino tablečių.
Galvojau, kad tas galvos skausmas praeis, bet jis nesiruošia to daryt.
Aš jau einu namo.
Pasiimkite pats.
Ačiū.
LORAZEPAMAS
Glorija, ar girdi mane?
Atėjau išsivesti tave pasivaikščioti.
Ar norėtum apsilankyti naujagimių skyriuje?
Kūdikiai.
- Ar kas nors tave matė? - Nemanau.
Dabar mes saugūs.
Nežinau, kodėl, bet čia jie neklauso.
Glorija? Glorija, ar pameni mane? Aš - šerifė. Mes vakar matėmės.
- Jie ją apkvaitino. - Taip, žinau. Sakiau tau.
Na, kad jie išsivadėtų, gali prireikti penkių ar šešių valandų.
Turime ją sugrąžinti atgal,
- kol neatėjo naktinė slaugė. - Šūdas.
Suprantu, kad nusivylei. Nusiramink ir giliai įkvėpk.
Tai neveikė nei kai buvau penkerių, nei dabar.
Kažką juk turi būti galima padaryti. Gal galime duoti jai kavos?
Gal pakišti ją po šaltu dušu? Ką nors?
Ji - ne aparatas, kurį gali įjungti ir išjungti.
Tai viskas? Nė nebandysi?
Galėčiau pamėginti duoti vaistų, kurie turi priešingą poveikį nei raminamieji.
Kodėl anksčiau nieko nesakei?
- Nes jie ne visuomet suveikia. - Aišku.
Gali pasireikšti šalutinis poveikis.
Jei jie taip su ja elgiasi, turiu sužinoti, kodėl.
Taigi, prašyčiau.
Gerai. Atnešiu kai ką.
Glorija, ar girdi mane?
Kas negerai?
To ir bijojau.
- Kas jai? - Šūdas! Jai priepuolis!
Džulija, man reikia tavo pagalbos.
- Viskas gerai. Tu žinai, ką daryti. - Gerai.
Viena Misisipė. Dvi Misisipės.
Trys Misisipės.
Keturios Misisipės. Penkios Misisipės.
Šešios Misisipės. Septynios Misisipės.
Aštuonios Misisipės. Devynios Misisipės.
Dešimt.
Vienuolika. Dvylika.
Jau slūgsta.
Jai viskas gerai?
O tau?
Taip. Man viskas gerai.
Nereikėtų jos žadinti.
Turime palaukti.
VALYMO SKYRIUS
Nebematome šerifės. Ji užėjo į Medicinos skyrių.
Galvojome, kad grįžo tos senos moteriškės, tačiau ji nuėjo į kitą pusę.
Turbūt nuėjo ten, kur sugedusi kamera.
- Ji to nežino. - Tiesiog pasisekė patekti į akląją zoną.
Kur Medicinos skyriuje yra aklosios zonos?
Daugybę metų pernaudojame senas kameras.
Paskutiniąsias panaudojome, kad pakeistume sugedusias 52-ame lygyje.
Klausykit, pamėginsime stebėti pagrindines Medicinos skyriaus zonas, bet...
Bet niekas neįsivaizduojate, kur ji galėtų būti? Nė vienas iš jūsų?
Tuomet čiupkit žemėlapį ir patikrinkite visas patalpas, kurių nematome.
Kas?
Ženklelis tau labai tinka.
Mano dukra - šerifė.
Taip, ilgai ja nebūsiu, tad...
Kas čia vyksta, Džulse?
Kodėl turėčiau tau sakyti?
Man reikia kavos.
- Atnešti ir tau? - Ne. Ačiū.
Kur aš?
Glorija?
Esi Naujagimių skyriuje.
- Kodėl? - Aš - šerifė.
Atvežiau tave čia, nes noriu užduoti kelis klausimus.
Tu - ne šerifė. Jis...
Holstonas buvo šerifas. Holstonas Bekeris.
Jis išėjo lauk praėjus trejiems metams po to, kai jo žmona Alison išėjo valyti.
Ir jūs su ja kalbėjote apie vaisingumą.
Suprantu, kad sunku prisiminti,
bet man labai reikia, kad pamėgintumėte.
Ar judvi
dar apie ką nors kalbėjote?
Kaip ji?
Vis dar apsvaigusi. Nebeturiu laiko. Ir...
Glorija.
Aš - gyd. Nikolsas. Paklausysiu jūsų širdį. Gerai?
Nikolsas.
Aš tave pažįstu.
- Ko iš manęs nori? - Viskas gerai. Jis - mano tėtis.
- Jis nori padėti... - Jis jiems dirba.
- Ką ji čia kalba? - Tai buvo jis.
- Jis buvo mano gydytojas. - Ką ji kalba?
- Ji buvo tavo pacientė? - Tu. Tai buvai tu.
- Atsakyk, ar tu? - Tu. Tai buvo jis.
Aš ne... Tai nutiko prieš 40 metų.
- Jis neleido man turėti vaikų. - Ką? Ar tai... Ar tai tiesa?
- Tu! - Džulse, aš...
- Privertė viską prisiminti. - Ne. Tu ją trikdai.
Ne aš priverčiau ją visa tai patirti.
- Eik. Eik iš čia. Lauk. - Ne. Tik ne vėl.
- Ei, Glorija. Pažvelk į mane. Pažvelk. - Ne!
Viskas gerai. Jis išėjo. Jis išėjo.
Ei, kaip suprasti, jis jiems dirbo?
- Ką nori... - Nenoriu čia būti.
Viskas gerai.
Paklausyk. Jie taip su tavimi elgiasi.
Jie prišeria tave vaistų, kad viską pamirštum.
Aš noriu pamiršti. Noriu būti bet kur kitur, tik ne čia.
Aš tavimi nepasitikiu.
Jau esi tai mačiusi, ar ne?
Vaje.
- Iš kur ją gavai? - Ją turėjo mano pažįstamas. Džordžas.
Man sakė, kad ją gavo iš tavęs.
Mažasis Džordžas?
Aš ją atidaviau ne jam. Atidaviau jo motinai.
- Nepamenu jos vardo. - Viskas gerai.
- Ji buvo viena iš mūsų. - Ką reiškia „viena iš mūsų“?
Aš tavęs nepažįstu ir nesuprantu, ko iš manęs nori.
Esi girdėjusi apie Liepsnos sargus?
Ne.
Nes jie mus ištrynė.
- Kas ištrynė? - Sailas.
Daro tą nuo pat sukilimo.
Įdeda kažką į vandenį, ir prisiminimai išblėsta.
Ką?
Jie norėjo ištrinti praeitį ir visus, kurie mėgino ją išsaugoti.
Nesuprantu. Kas buvo tie Liepsnos sargai?
Žmonės, kurie kovojo, kurie išsaugojo tokius daiktus kaip ši knyga.
Kurie siekia išsaugoti prisiminimus.
- Tu - viena iš jų? - Taip, buvau.
Kol jie neužgesino mūsų liepsnos.
Sakei, kad mano tėtis neleido tau susilaukti vaikelio.
- Jie norėjo, kad mes išmirtume. - Ką?
Vertė mus manyti, kad turime galimybę susilaukti vaikų, bet mes jos neturėjome.
Palauk. Ir gydytojai apie tai žinojo?
Turėjo žinoti.
Jie sakydavo, kad pašalina apsaugą nuo nėštumo.
Bet tai buvo melas.
Aš tą išsiaiškinau, kai pralaimėjau antrąją loteriją.
Mano vyras Henris nebuvo Liepsnos sargas,
ir jis labai norėjo kūdikio.
Ir aš žinojau, kad su manimi jis to nepatirs,
bet ir nepaliks manęs, net jei pasakysiu tiesą. Tad aš jį atstūmiau.
Kartą jį sutikau, kai jis jau turėjo vaikų,
ir jis apsimetė, kad manęs nepažįsta.
Matydama, ką jie iš mūsų atima, supratau, kad daugiau nebegaliu.
Tad atidaviau savo vertingiausią relikviją
paskutinei Liepsnos sargei, kurią pažinojau.
Džordžo mamai?
Taip. Jos vardas buvo Ana. Ji gana greitai mirė.
Jos vargšas berniukas liko vienas.
Kada paskutinį kartą jį matei?
Ar jis kažką sakė apie standųjį diską?
Aš stebėjau, kaip Džordžas auga,
bet vėliau mūsų ryšys nutrūko.
Kaip jis?
Kada?
Pernai.
Jis nukrito nuo laiptų, bet tai nebuvo nelaimingas atsitikimas.
Ši vieta, tai...
Jie gal ir šeria mane vaistais, bet aš bent jau galiu pasprukti.
Pažvelk.
Tuojau surasiu.
Vanduo.
Jie jį vadina vandenynu.
Daugybę kartų įsivaizdavau save ten,
bet niekad nesužinosiu, kokį garsą jis skleidžia, kokį kvapą.
Galiu jį palaikyti?
Taip, žinoma.
Labutis.
Labas.
Tu - Hanos Nikols dukra.
Taip. Tu ją pažinojai?
Pamenu, išgirdau apie ją iš Anos.
Džordžo mama pažinojo mano mamą?
Na, ji kažkaip padėjo tavo mamai.
Nepamenu, kaip. Buvo kažkoks padidinamas stiklas.
Žinai, mane stebino tai,
kad jie leido tokiai moteriai kaip Hana Nikols turėti vaikų.
Ar mano mama buvo Liepsnos sargė?
Ji buvo tokia pat smalsi.
Šito jie iš mūsų niekuomet neatims.
Kai išgirdau, kas jai nutiko...
jautėmės netekę tikrai artimo žmogaus.
- Kaip ji? - Nuvešiu ją atgal.
Na, tau nesaugu tą daryti, Džulse.
Tavimi mažiausiai pasitikiu, kad pasakytum, kas yra saugu.
Niekad nestumčiau tavęs į pavojų.
Bet tau nesunku pasakyti pacientėms,
kad apsauga nuo nėštumo išimta?
Neturėjau pasirinkimo.
Jei norėjau dirbti tą darbą, padėti žmonėms ir...
Padėti? Tu padedi sukergti tik tam tikrus žmones.
Suprask, man niekas nieko nepasakė.
Kai jie atėjo pas mane,
pasakė, kad tai yra būtina ilgalaikio išgyvenimo sąlyga,
nes taip apsisaugosime nuo genetinių ligų.
Bet kodėl tuomet reikia meluoti žmonėms?
Kodėl suteikti jiems netikrą viltį?
Ar klausei savęs šito?
Žinoma.
Visuomet svarsčiau, ar tuos žmones buvo norima nubausti.
Ir vis tiek paklusniai darei ką liepiamas?
Tokių klausimų iškėlimas turi pasekmių.
Abu tą žinome.
- Žinau, jog galvoji, kad išdaviau mamą. - Ne, nereikia.
Tikrai išdavei ne ją vieną.
Šūdas, matau ją.
Ei. Ei! Kas čia vyksta? Jai viskas gerai?
Vienas iš mano pavaduotojų surado ją prie laiptų, tad...
Sakei, kad ji negrįžo pas Hildebrand.
- Ji negrįžo. - Tai kaip paaiškinsi šitai, po velnių?
- Nežinau. - Išsiaiškinkit, iš kur jos išdygo. Dabar!
Ir stebėkit jas!
Šerife, užtikrinu...
Nuvešiu ją į palatą ir užpildysiu pareiškimą.
Palauk. Noriu eiti pati.
Gerai.
- Viskas gerai? - Manau, kad taip.
Galiu dar kartą ją pamatyti?
Žinoma.
- Išsaugok ją. - Gerai, išsaugosiu.
Mano gėlių nebėra.
Dabar pamenu. Čia buvo atėjęs šerifas Holstonas.
- Kada? - Nežinau.
Neseniai. Mano atmintis šlubuoja.
Jis atnešė gėlių ir padėjo jas štai ten.
- Priešais veidrodį? - Taip.
PADĖK DVIGUBAI DAUGIAU GĖLIŲ PRIEŠAIS VEIDRODĮ
- Nebuvau šito mačiusi. - Gal jis norėjo, kad pamatytum?
Neįsivaizduoju, kas tai.
Manau, jie stebi mus per veidrodį.
- Todėl Holstonas ir padėjo ten gėlių. - Ką?
Šitie aparatai yra kaip jutikliai lauke,
tik jie stebi mus.
Ar dar ką prisimeni iš to, kai jis buvo čia? Ką jis sakė?
Ne. Jis ilgai neužsibuvo.
Ir didžiąją laiko dalį apžiūrinėjo tą ventiliacinę angą.
Ji užstojo vaizdą.
Ką ji daro?
- Bėda, kad girdime tik garsą. - Ne, Diegai.
Bėda ta, kad ji žino, kad yra kameros.
Kas yra? Ką suradai?
Siųskit smogikus. Mikliai!
Nebegaliu likti. Jie ateis.
- Dabar esi paskutinioji Liepsnos sargė. - Ne.
Tu to nenorėjai. Tai neteisinga. Bet taip yra. Dabar lieki tik tu.
- Ne. - Jei leisi išnykti, tiesos irgi neliks.
Turiu eiti.
Ką tavo mama būtų norėjusi, kad darytum?
- Norėčiau jos paklausti, bet negaliu. - Negali.
Bet ar žinai, kodėl ji nusižudė?
Kuri ji?
Išvertė Akvilė Katilienė