Försten dit.
Mamma, hur långt sträcker det sig?
Hur långt som helst.
Gloria.
Nej.
Jag måste gå tillbaka.
Ett ögonblick.
Var...
Var är vattnet?
Här har vi det.
Du missade en dos.
Ingen fara.
Jag måste finna dem.
Ingen fara.
Ingen fara med dig.
FANTASTISKA ÄVENTYR GEORGIA
PERSON FÖRHÖRD HILDEBRANDT, GLORIA
PLATS FÖR FÖRHÖRET L17 LÄGENHET 27.
Hon tar den med sig.
Ska vi skicka nån?
Nej. Låt det vara.
Är du säker?
Fortsätt följa henne.
BASERAD PÅ ROMANSERIEN AV HUGH HOWEY
LÅNGVÅRD FERTILITETSRÅDGIVARE
God morgon.
Hur mår bebisen?
Bara bra.
Du har meddelanden.
Det första är en ursäkt från Underhåll.
För vad?
De hade sönder din vas, står det, och den ska repareras.
Vad gjorde de där överhuvudtaget?
Jag vet inte hur det funkar på Botten,
men här uppe lär vi oss att inte ifrågasätta vad Underhåll gör
om vi vill att toan ska funka.
Nere i Mekaniska lagar vi saker själva.
Jag går ut ett tag.
Och du tänker inte berätta vart du ska.
Nåt jag måste ta hand om på Mitten.
Det finns ett meddelande till.
"Borgmästare Holland vill träffa sheriff Nichols snarast.
Vänligen bekräfta mottagande."
- Bekräfta, bara. - Ska jag säga att du är på väg?
Hälsa att jag kommer senare.
Du provocerar borgmästaren dagen efter högtiden,
när hela Silon är på helspänn.
Jag oroar mig inte för honom,
inte heller för att lämna över till dig några timmar.
Karins söker Billings. Hör du mig?
Bäst att du svarar.
Billings.
LÅNGVÅRD
- Kan jag hjälpa dig? - Ja, jag söker Gloria Hildebrandt.
-Är hon här? - Jag beklagar.
Jag får inte lämna ut sån information.
Du... Varför inte?
- Jag har inte tillstånd. - Tillstånd. Jaha.
Ser du den här? Den här...
Vänta ett tag.
Den här ger mig tillstånd att veta.
- Så, är hon här eller inte? - Det är hon, sheriff.
Bra. Jag vill ställa några frågor till henne.
Jag tar dig dit, men du bör vara förberedd.
På vad?
Du kanske inte får de svar du hoppas på.
Gloria, du har besök.
Gloria, jag är sheriff Nichols.
Jag fann dem.
Hon lider av hallucinationer.
Ett symptom på hennes sjukdom. Långt framskriden demens.
Där jag lämnade dem vid vattnet.
Vilket vatten?
Bäst att inte störa henne.
Vattnet de inte vill att vi ska veta om.
Hon blir upprörd och pratar i nattmössan.
- Vänta. - Vi håller henne så trygg.
Jag vill ta henne på en promenad.
Gloria, vill du det? Vill du följa med på en promenad?
Nej, det går inte. Hon får inte lämna avdelningen.
- Jag ordnar tillstånd. - Det går inte.
- Vi har order att hålla henne här. - Av vem?
Domare Meadows.
Om det var allt, är det bäst att du går.
Ursäkta, vicesheriffen. Jag vill anmäla ett brott.
Min man glömde sin lunch i morse.
Jag ska se till att han grips, ma'am.
Herregud.
Jäklar.
Hej.
- Hur mår du? - Bättre.
Du behövde inte komma ända upp hit...
Jag ville visa hur viktig hennes pappa är.
- Hon är inte imponerad. - Bara hon inte gråter, så.
Jag hoppades träffa sheriffen. Var är hon?
Ja du. Jag har ingen aning.
Glöm det.
Jag behöver en paus. Vill du ha kaffe?
Självklart.
Kom.
Jag är i kafeterian om du behöver mig.
Var är sheriffen?
- Hon är inte här. - Det är akut.
Billings anropar sheriffen Hör du mig?
Ma'am.
Ma'am, jag sa ju det.
- Hon är inte inne. - Så var är hon?
Som sagt, om du vill träffa domaren måste du boka tid.
Jag behöver inte. Jag är sheriff.
Att boka tid ingår i våra regler som...
Jag skiter i era regler.
Okej, om hon inte är här, väntar jag.
- Du slösar bara tid. - Det är väl inte ditt problem?
Hon är hemma, förkyld.
När är hon tillbaka?
När hon mår bättre.
Alla vicesheriffer, rapportera till 26.
Ursäkta.
De är överstyr.
- Vi hanterar det. - Så fan heller.
Sheriff Nichols, om du hör mig, kom till nivå 26 genast.
Fan också.
Förlåt. Ursäkta.
Sheriffämbetet. Ur vägen. Undan. Sheriffämbetet.
- Var tusan är sheriffen? - Jag vet inte.
Ursäkta mig. Sheriffämbetet.
- Sheriffämbetet. Ursäkta mig. - Ur vägen. Lämna plats.
Jag försöker komma förbi. Sheriffämbetet.
Sheriffämbetet. Ursäkta mig.
Hallå! Sheriffämbetet.
- Vad pågår? - Där är du.
- Var har du varit? - Vad pågår?
Om du haft radion på, hade du inte behövt fråga.
Jäklar. Jag...
- Baren på 26 blev sönderslagen igår kväll. - Av vilka?
Några från nedre Mitten enligt ägaren.
De blev för bråkiga. Han körde ut dem.
När han kom dit i morse drog han sina egna slutsatser.
När vi kom hit var det nästan fullt krig mellan de olika parterna.
Folk är rädda och arga, och de behöver sin sheriff.
- Billings. - Jag är inte klar.
Utöver att få en armbåge i ansiktet,
måste jag ljuga när borgmästaren frågade efter dig.
Jag ljög för din skull.
- Okej. Förlåt mig. - Det räcker inte.
Du måste säga som det är nu.
Jag vill veta varför du försummar din plikt och vanhedrar polisbrickan.
- Annars måste jag... - George Wilkins blev mördad.
Va?
Liksom Jahns, Marnes och Trumbull.
Trumbull? Du sa åt domare Meadows att han hoppade.
Ja, för det var det hon ville höra.
Vill du ha uppriktighet?
Jag vet inte vad jag håller på med. Okej?
Jag kom upp hit för Georges skull,
och det enda jag har fått veta är att mannen jag älskade...
Han ljög för mig och utnyttjade mig,
men ändå vill jag veta varför han blev mördad.
Och nu vet jag att det är kopplat till Jahns och Marnes,
och varför Holston gick ut och hans fru före honom.
Så du vill att jag blundar,
medan du nystar upp en tråd med koppling till fyra mord och två putsningar?
Ja.
Fallet George Wilkins är avslutat.
Det vill säga...
...tills vi fann en av hans reliker i Trumbulls lägenhet,
vilket är kopplat till vår övergripande relikutredning.
Så formellt sett kan det vara ett skäl att öppna Georges fall igen.
Tack.
Tacka Pakten.
Lova att träffa borgmästaren, bara.
Det ska jag. Direkt imorgon bitti.
Gå hem. Du ser bedrövlig ut.
En sak till.
Vet du var Meadows bor?
Jag kunde fråga, men nåt säger mig
att det här är en gång då jag ska titta åt andra hållet.
Nivå 15. Chefsraden.
Om du vill ställa dig in, får hon frukost levererad varje morgon.
Hon tycker om bacon och ägg.
Jag var på väg när jag såg dina ljus på himlen.
De är borta nu.
De är inte borta. De gömmer sig bara.
Du gillar inte svamp, antar jag?
Bara för att vi lever under marken måste vi inte äta svamp.
Det är gott, tycker jag.
Där är vi inte överens.
Vad gör du när du inte är här?
Jag är systemanalytiker.
Jobbar du med IT?
Och vilka datorproblem du än har,
lovar jag att det inte är mitt fel, så...
Kände du borgmästare Holland innan han tillträdde?
"Kände" är mycket sagt.
Han läxade upp mig en gång
om hur man kopplar ur en brödrost i rastrummet, så...
Ja, det låter som han.
- Där. Titta. - Var då?
Ser du?
Den är visst här,
så det borde finnas en till där.
Undrar hur länge de har funnits där...
...om de alltid har funnits där... Även förut,
när folk levde där utanför.
Jag undrade samma sak.
Har du nånsin sett nåt märkligt, frånsett ljusen på himlen?
- Vad menar du? - Typ en ledtråd
till hur det egentligen var där ute?
Nej, men...
Tja, det var en gång då
jag såg ett ljus röra sig över himlen och försvinna.
- Du, förlåt mig. - Det räcker, vänta...
Jag tänkte att på grund av det jag sa igår
- om att jag ville... - Okej. Jag borde inte...
Jag ska gå.
Nej, det är okej. Jag tar den.
RYMDCENTER
Vi har ett problem.
Okej.
Jag har mottagit ett hot.
- Va? - Alltså, inte...
Nej, du ska få en säkerhetsdetalj.
Sheriffen, jag vet att du inte gärna vill,
men du måste lyssna.
Sätt dig.
Häromdagen, när Sims hade anklagat dig för att plantera bevis,
fick jag höra att domare Meadows inte var glad
åt att jag tog parti för dig.
Hon lät hälsa via Sims att om jag obstruerar igen,
använder hon nån obskyr regel i Pakten för att avsätta mig.
För länge sen beslöt jag att inte gå i vägen för henne.
För att skydda jobbet.
Självklart.
Men mitt jobb i IT är inte vilket jobb som helst.
Du tror att det är generatorn som håller Silon igång...
Det är det ju. Utan elkraft har vi ingenting.
Det handlar om hur elkraften används.
För att bevattna grödor, sända meddelanden, cirkulera luft.
Alla dessa osynliga faktorer styrs av servrarna hos IT.
Om servarna faller i händerna på fel person,
spelar elkraften från generatorn ingen roll.
Tror du att Meadows kan tänkas kapa servrarna?
Jag vill inte vänta och ta reda på det.
Vi måste hitta nåt vi kan använda till att hägna in henne,
att hindra henne från att gå utöver sina befogenheter.
Jag har undersökt en sak.
Vadå?
Enligt Pakten kan jag inte diskutera pågående utredningar.
- Du låter som Billings. - Han är inte så dum.
Han är din ersättare.
Vad du än har kommit på,
hoppas jag att du går till botten med det innan domare Meadows avsätter dig.
För när hon har gjort det,
kan ingen av oss göra nåt för att stoppa henne.
Lämna maten här, Carl.
Inte Carl.
Det är sheriffen. Jag är här med din frukost.
Lämna den och gå.
Jag vill ställa några frågor.
Jag mår inte bra.
Min första fråga gäller din policy att låsa in medborgare
och droga ner dem mot deras vilja.
Jag väntade inte sällskap. Jag har varit sjuk.
Ja. Så sa din sekreterare.
Ändå tränger du dig in här och stör mitt privatliv.
Bara lugn. Du ska få det tillbaka.
Bara du berättar varför du håller Gloria Hildebrandt instängd på Läkarstationen.
Vem då?
Fruktbarhetsrådgivaren.
Jaså hon.
Det är för hennes eget bästa.
Det är för att du tror att hon sa nåt till Allison Becker
som fick henne att vilja gå ut.
Jag vet inte vart du vill komma.
I Glorias personakt.
Gloria sa till henne att hon inte är typen som Silon vill ska ha barn,
så jag vill tala med henne.
Varför?
Relikutredningen som du godkände.
Du har bevakat henne länge. Jag tänkte att hon kan veta nåt.
Du ljuger illa, sheriffen.
Låt mig tala med henne, så lämnar jag dig i fred.
- Jag stoppar dig inte. - Hon är neddrogad.
Gloria är inte mer dement än du är förkyld.
Jaha. Du nöjer dig inte med sheriffposten, som du inte klarar av,
- utan nu ställer du diagnoser? - Du vill ha bort mig.
Jag vill tala med Gloria.
Dra tillbaka den medicinska order som gäller henne,
så lämnar jag in sheriffbrickan i slutet av veckan.
Bäst att du går, innan jag kallar på vakterna.
Hota mig inte med Sims.
Det är ett bra erbjudande.
Låt mig ta ut Gloria i några timmar,
så är jag tillbaka till Mekaniska på ett litet kick.
- Det går inte. - Jodå. Du kan återkalla ordern.
Jag kan inte.
Du är domaren.
Jag kan inte, sa jag, och det går inte att ändra.
Du måste sluta med det du gör.
Inte förrän jag får veta det jag vill veta.
- Det tillåter de aldrig. - Vilka tillåter inte? Vad menar du?
Vilka är de?
Är det så det funkar?
Lägenheten, relikerna...
Du får behålla dem så länge du håller tyst?
Oj.
Klart att du stannar här inne och dricker din medicin.
Du vet inget om mig.
Försvinn nu!
Stanna.
Besökte Nichols Hildebrandt på Läkarstationen?
- Igår. - Visa mig.
Hur länge har blommorna stått där?
- De var där igår. - Ni borde ha sagt nåt.
Ursäkta, sir. Vi ska skicka in nån.
Jules?
Vill du komma in?
Jag blev förflyttad hit efter...
Det är trångt, men jag sover bara här.
Jag har tänkt så många gånger på vad jag skulle säga om du...
Om du kom tillbaka.
Du kom, och jag vet inte var jag ska börja.
Glöm det. Det var inte därför jag kom.
Jag vill be dig om en tjänst, och sen ska jag lämna dig i fred.
Det vill jag inte.
Det finns en patient på långvården,
öh, och du måste hjälpa mig att få ut henne i en, kanske två timmar.
Oj, vänta lite nu.
Hon hålls där neddrogad mot sin vilja, tror jag.
Drogerna måste sluta verka, så att jag får mina svar.
Du borde inte prata så där.
Det är för farligt. Jag kan inte.
Jaha, jag borde ha förstått att du skulle svika.
Vänta.
Ursäkta, doktorn. Jag hörde inte att du kom.
Jag tänkte bara låna lite mediciner.
Jag hämtar inventarielistan.
Jag behöver bara två aspirin.
Jag hoppades slippa besvära, men huvudvärken släpper inte.
Jag går hem nu.
Ta vad du behöver.
Tack.
Gloria, kan du höra mig?
Vi ska ta en promenad.
Vad sägs om att besöka barnkammaren?
Bebisar.
- Såg nån dig? - Jag tror inte det.
Här är vi trygga.
Vet inte varför, men de avlyssnar inte här.
Gloria? Minns du mig? Jag är sheriffen. Vi sågs igår.
- Hon har fått lugnande. - Ja. Jag sa ju det.
Det kan ta fem, sex timmar innan hon kan tänka klart.
Hon måste tillbaka
- innan nattsköterskan kommer. - Helvete.
Du är frustrerad, jag vet. Ta ett steg tillbaka och andas djupt.
Det funkade inte när jag var fem, inte nu heller.
Vi måste kunna göra nånting.
Kan vi ställa henne under en kall dusch? Nånting?
Hon är ingen maskin.
Så du tänker inte ens försöka?
Jag kan ge henne nåt som motverkar det lugnande.
Varför sa du inte det?
- Det funkar inte alltid. - Okej.
Hon kan få biverkningar.
De drogar ner henne, och jag måste få veta varför.
Så, snälla.
Okej. Jag ska hämta några saker.
Gloria, kan du höra mig?
Va...
Jag var rädd för det här.
- Vad händer? - Helvete! Hon får kramper.
Jules, jag behöver din hjälp.
- Det är okej. Du vet vad du ska göra. - Okej.
Ettusen ett. Ettusen två.
Ettusen tre.
Ettusen fyra. Ettusen fem.
Ettusen sex. Ettusen sju.
Ettusen åtta. Ettusen nio.
Tio.
Elva. Tolv.
Kramperna avtar.
Är hon okej?
Är du?
Ja. Jag mår bra.
Vi bör inte väcka henne.
Det får vänta.
STÄDRUM
Vi tappade bort sheriffen. Hon sågs senast på väg mot Läkarstationen.
För att besöka den gamla kvinnan trodde vi, men hon försvann.
Hon är nånstans där kameran inte funkar.
- Hon kan inte veta var. - Hon kanske hade tur.
Var finns blinda fläckar på Läkarstationen?
Vi har tagit kameror där nerifrån i åratal.
De sista vi tog ersatte de trasiga på nivå 52.
Vi försöker täcka det mesta av Läkarstationen, men...
Men ingen av er har nån aning om var hon är? Ingen av er?
Ta en karta och börja kolla vartenda rum som vi har missat.
Vad är det?
Brickan klär dig.
Min dotter, sheriffen.
Jaha, det är snart slut med det, så...
Vad handlar det här om, Jules?
Varför skulle jag berätta?
Jag behöver kaffe.
- Vill du ha? - Nej. Tack.
Var är jag?
Gloria?
Du är i barnkammaren.
- Varför? - Jag är sheriffen.
Jag tog dig hit, för jag behöver ställa några frågor.
Du är inte sheriffen. Han är...
Det var Holston. Holston Becker.
Han gick ut tre år efter att hans fru Allison gick ut för att putsa.
Du pratade med henne om fruktbarhet.
Det är mycket att minnas, jag vet.
Men du måste försöka.
Pratade ni två
om nånting annat?
Hur mår hon?
Hon är fortfarande borta. Tiden rinner ut för mig. Och...
Gloria.
Jag är dr Nichols. Jag ska lyssna på ditt hjärta. Okej.
Nichols.
Jag känner igen dig.
- Vad vill du mig? - Det är okej. Han är min pappa.
- Han försöker hjälpa... - Han jobbar åt dem.
- Vad pratar hon om? - Det var han.
- Han var min läkare. - Vad pratar hon om?
- Var hon en av dina patienter? - Du. Det var du.
- Svara, var det du? - Du. Det var han.
Jag minns inte... Det måste vara 40 år sen.
- Han hindrade att jag fick barn. - Va? Är det sant?
- Det var du! - Jules, jag...
- Nu minns jag allt. - Nej. Du gör henne upprörd.
Det är inte jag som vill det här.
- Gå ut härifrån. Gå. - Nej. Inte igen.
- Gloria. Se på mig. - Nej! Nej.
Det är ingen fara. Han är borta.
Vad menade du med att han jobbar åt dem?
- Vad menar du... - Jag vill inte vara här.
Var inte rädd.
Lyssna på mig. De gör det här mot dig.
De drogar ner dig så att du ska glömma.
Jag vill glömma. Jag vill vara överallt utom här.
Jag litar inte på dig.
Du har sett den här förut, va?
Kära nån.
- Var fick du tag i den här? - Den tillhörde nån jag kände. George.
Jag hörde att han fick den av dig.
Lilla George?
Jag gav den inte till honom, utan till hans mor.
- Jag minns inte hennes namn. - Det gör inget.
- Hon var en av oss. - Vad menar du med "en av oss"?
Jag känner inte dig, och jag vet inte vad du vill.
Har du hört talas om Flammans bevarare?
Nej.
För de utplånade oss.
- Vilka då? - Silon.
De har försökt ända sen Upproret.
De tillsätter nåt i vattnet, så att minnena bleknar bort.
Vad?
De ville utplåna det förflutna och alla som försöker bevara det.
Jag förstår inte. Vilka var Flammans bevarare?
De som kämpade emot, som behöll saker, som den här boken.
För att hålla sina minnen vid liv.
-Är du en av dem? - Ja, jag var det.
Tills de kvävde elden.
Du sa att min pappa hindrade dig från att få barn.
- De ville att vi skulle dö ut. - Vad?
Vi skulle tro att vi hade chansen att få en familj, men det hade vi inte.
Vänta. Visste läkarna om det här?
De var tvungna.
De sa att de tog ut födelsekontrollen.
Men det var lögn.
Jag räknade ut det efter att vi misslyckats andra gången.
Henry, min man, var inte en Flammans bevarare,
men han ville så gärna ha barn.
Han skulle aldrig få barn med mig,
och han skulle inte gå om jag sa sanningen. Så jag sköt undan honom.
Jag stötte på honom en gång när han var med sina barn,
och han låtsades inte känna mig.
Efter allt de tog från oss, klarade jag det inte längre.
Så jag gav min mest värderade relik
till den sista Flammans bevarare jag kände.
Var det Georges mamma?
Ja. Hon hette Anne. Hon dog inte långt därefter.
Hennes stackars lilla pojke hade ingen.
När såg du honom senast?
Sa han nåt till dig om en hårddisk?
Jag höll reda på George när han växte upp,
men vi gled ifrån varandra genom åren.
Hur mår han?
När?
Förra året.
Han föll över räcket, och det var ingen olyckshändelse.
Det här stället...
De må hålla mig neddrogad, men jag kan ändå fly undan.
Titta här.
Låt mig hitta det.
Vattnet.
Det kallades havet.
Jag har föreställt mig där så många gånger,
men jag får aldrig veta hur det lät och hur det doftade.
Får jag hålla den?
Ja, visst.
Hej.
Du är Hanna Nichols dotter.
Ja. Kände du henne?
Jag hörde om henne från Anne, minns jag.
Kände Georges mamma min mamma?
Tja, hon hjälpte din mamma med nånting.
Jag minns inte vad. En förstoringsanordning av nåt slag.
Jag var jämt så överraskad över
att de lät en kvinna som Hanna Nichols få barn.
Var min mamma en Flammans bevarare?
Hon hade samma nyfikenhet.
Det är det enda de aldrig kan avla bort ur oss.
När jag hörde vad som hänt henne...
...kändes det som att ha mist en av våra egna.
- Hur mår hon? - Jag tar henne tillbaka.
Det är osäkert för dig, Jules.
Du är den sista som ska prata med mig om säkerhet.
Jag skulle aldrig utsätta dig för fara.
Nej, men lura dina patienter att tro
att deras födelsekontroll var borttagen?
Jag hade inget val.
För att kunna arbeta och hjälpa folk och...
Hjälpa? De enda du hjälper är de som försöker avla bort människor.
Du måste förstå. De sa aldrig nåt om det.
När de kom till mig,
sa de att detta var nödvändigt för överlevnad på lång sikt,
och hindra att genetiska sjukdomar spreds.
Men varför ljuga för folk?
Varför ge dem falska förhoppningar?
Ifrågasatte du aldrig det?
Visst gjorde jag det.
Jag undrade jämt om de liksom ville straffa dem de valde ut.
Och ändå gjorde du bara som de sa?
Att ställa frågor får konsekvenser.
Det vet vi båda två.
- Du tror att jag svek din mamma. - Sluta.
Hon var inte den enda du svek.
Jäklar, jag ser henne.
Hallå! Vad pågår? Hur mår hon?
En underlydande fann henne vandrande vid trappan, så...
Hon gick inte tillbaka till Hildebrandt, sa du.
- Det gjorde hon inte. - Så hur fan förklarar du det där?
- Jag vet inte. - Ta reda på varifrån hon kom. Fort!
Och tappa inte bort dem!
Sheriffen, jag försäkrar...
Jag tar henne tillbaka och skriver en rapport.
Vänta. Jag vill gå.
Okej.
- Går det bra? - Jag tror det.
Får jag se den en gång till?
Visst.
- Håll den gömd. - Det ska jag.
Mina blommor är borta.
Nu minns jag. Sheriff Holston var här.
- När då? - Jag vet inte.
Nyligen. Jag har glömt.
Han tog med blommor, och han ställde dem där.
- Framför spegeln? - Ja.
DUBBLA BLOMMOR FRAMFÖR SPEGELN
- Den har jag aldrig sett. - Han kanske ville att du skulle se den?
Jag vet inte vad det är.
Jag tror att de kan se oss genom spegeln.
- Därför ställde Holston blommor där. - Va?
De har anordningar, som sensorerna utanför,
och jag tror att de bevakar oss.
Minns du nåt annat från när han var här? Nåt han sa?
Nej. Han var inte här så länge.
Och han jobbade mest med den där ventilationen.
Hon blockerar sikten.
Vad gör hon?
- Problemet är att vi bara hör dem. - Nej, Diego.
Problemet är att hon vet att det finns kameror.
Vad är det? Vad har du hittat?
Skicka teamet. Nu!
Jag kan inte stanna. De kommer.
- Du är den sista Flammans bevarare nu. - Nej.
Du bad inte om det. Det är orättvist. Men så är det. Allt hänger på dig.
- Nej. - Om du låter den dö, dör sanningen också.
Jag måste gå.
Vad skulle din mor vilja att du gör?
- Jag kan inte fråga henne. - Nej, det kan du inte.
Men vet du varför hon tog sitt liv?
Var är hon?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson