DETROIT USA
DET CARIBISKE HAV - VENEZUELA GUYANA - BOGOTA - COLOMBIA - PERU
BEIJING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
DET KASPISKE HAV - GEORGIEN - TBILISI ASERBAJDSJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIG - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN - OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Goddag.
I er en højrøstet flok.
Tak, allesammen.
Velkommen til en særudgave af Grand Tour.
Det er baseret i denne ganske problemfyldte del af verden.
Der er Syrien, Irak og Iran i bunden,
og i toppen er der Rusland.
Men mellem dem ligger denne strimmel af fred og velstand,
og det fik os til at tænke.
Ser I, hvis man bor ved Sortehavets bredder,
og man holder af fisk, er det fint.
Men hvad nu, hvis man holder af brasen?
Ser I, brasen lever i ferskvand, og Sortehavet er salt.
Det nærmeste ferskvand er helt herovre i Det Kaspiske Hav.
Og det er tusind kilometer væk.
Så vi tænkte,
at hvis man skulle køre så langt for sin aftensmad,
hvilken bil ville så være bedst?
Man skal tydeligvis bruge en GT, men hvilken?
Den nye Aston Martin DBS,
den nye Bentley Continental GT
eller den endnu nyere BMW 8-serie?
Det er præcis den slags spørgsmål, dette program er designet til at besvare.
Så i denne uge tog vi Grand Tour
til Batumi i den tidligere sovjetstat Georgien.
Mødepunktet var ved Sortehavets bred,
og naturligt nok ankom James May som den sidste
i den nye BMW 8-serie.
Den ser slet ikke så godt ud, som den gør på billederne.
Den er desværre skuffende.
-Og brun! -Hvad?
Brun!
Det er solbrændt orange.
Det er altså en brun bil.
Den er solbrændt orange, ikke brun.
-Den er brun! -Den er orange.
-Og den ligner en Toyota. -Nej, den gør ej.
Er det hjul til at levere den på?
-Er de specielt til leveringen? -Hvad mener du?
Nej, det er de små hjul, de kan flytte den rundt på.
Det er det, jeg mener. De er ikke store nok, vel?
-Kan du få 22 tommer hjul? -Nej.
-Hvorfor ikke? -Hvorfor vil man have det?
-Det ville ødelægge komforten. -Fordi så...
-Det ville fylde hjulkasserne ud. -Ja.
Og jeg mistænker en forbrydelse.
-Hvad? -Enhver, der sætter et M-mærke
på en BMW, der ikke er en M BMW, skal i fængsel.
Så det er en af de "M"-biler, der ikke er en "M"-bil.
-Det har de gjort før. -Det er ikke en "M"-bil, vel?
-Det er ikke en M8. Den kommer senere. -Hvorfor står der "M" på?
-Fordi det er en M Sport... -En forfalskning.
Så M Sport
-betyder bare, at det ikke er en M, ikke? -Jo.
Men den er mellem M og de normale biler.
Det er derfor, man har M Sport 5-Serien.
Det er ikke en M.
Det er ligesom en plade med Elton Johns største hits
uden "Your Song" og "Tiny Dancer."
James, jeg vil ikke være barnlig, men jeg hader...
Nå? Men du er det alligevel?
Jeg hader din gearstang.
-Jeg elsker den. -Se den lige.
Jeg synes, den er fantastisk.
Og resten er en forfærdelig gearstang og et kedeligt interiør.
Det er moderne og stilfuldt.
Lad os se jeres. Hvad har I?
Du har den nye Bentley, der er magen til den gamle Bentley.
Bortset fra, at det er en helt by bil.
-Ja, men de er ens. -De er ikke ens.
Den har en helt anderledes front, anderledes sider, anderledes bagende...
-Nej, den ligner en Aventador. -Nej.
Det er en helt ny bil.
Dette monokrome Union Jack monteret af tyskere.
Ja. Der er noget tysk i...
-Chassiset? Tysk? -Ja.
-Motoren? Tysk? -Ja. Ja.
Åh nej! Tyskerne har lavet al teknologien og ingeniørarbejdet,
der vil aldrig... Nej, vent, det bliver genialt.
-Hvad? -Det er lidt...
Jeg bruger ordet forsigtigt, det er lidt teatralsk.
-Det er en speciel... -Det er ikke teatralsk.
-Det er det. -Hvad er der teatralsk ved det?
Det er plisseret og læder og...
Det gør det til en særlig lejlighed.
Det er noget særligt.
Springer Liberace frem af midterkonsollen
og spiller klaver for dig?
Grunden til, at jeg ikke nedgør dit interiør,
er, at min Aston er leveret med Birmingham-udstyr.
-Den er forfærdelig. -Den er sørme livlig.
Bekymrende nok for dig synes jeg faktisk om det.
Du synes om det. Præcis.
Så det er en DB11?
Nej. Det er en DBS.
Superleggera.
-Fordi den er let, ikke? -Er den?
Det er det, superleggera betyder, ikke?
Den er 72 kilo lettere end DB11.
-Hvad? -Og ikke dyrere?
-Den er lidt dyrere. -Hvor meget dyrere?
-Den koster 67.000 pund mere en DB11. -Ja.
-Og hvor meget er det? -Meget.
Noget i retning af en kvart million pund?
-Nej! -Hvad er det så?
Lidt mindre.
-To hundrede og tredive? -Lidt mindre.
-To hundrede og femogtyve? -Ja.
Min koster 100.000 pund.
Den er nutidig og moderne. De kunne sige: "Den ser japansk ud."
Som om det er en fornærmelse.
Japanerne har udviklet biler enormt i det sidste århundrede.
Nej! Den er bare lidt utilitaristisk...
Til sidst besluttede vi at holde op med at skændes
og køre herfra ved Sortehavet,
gennem Georgien og Aserbajdsjan
til Det Kaspiske Hav for at få et godt stykke grillet brasen.
Det sjove er, at jeg ikke aner, hvad jeg skal forvente på denne rejse.
Jeg har set Grand Prix fra Aserbajdsjan,
og jeg har set Borat. Hvilken én er det?
Jeg ved ikke, hvordan vejen vil være.
Burde vi gøre det her i pickuptrucks? Eller tanks?
Det er jo det tidligere Sovjetunionen.
Det ser ikke sådan ud, men det er det.
Lige meget, vejene indtil nu var fine.
Så vi kunne lære vores biler at kende.
Spørgsmålet, jeg vil besvare på denne rejse, er dette:
Hvordan kan DBS'en være 67.000 pund
mere værd end DB11'eren,
når de fra mit synspunkt lader til at være komplet ens?
Først er man nødt til at sige: "Det er den ikke."
Interiøret er simpelthen ikke godt nok til en bil til 225.000 pund.
End ikke i nærheden.
Man ser Bentley'en og tænker: "Det er et interiør."
Det er nærigt, men det er fabelagtigt.
Men da vi forlod byen,
begyndte DBS'ens sande natur at vise sig.
Det er langt den mest kraftfulde bil her.
Og den letteste og mest aggressive.
Men dog svæver den bare fremad i GT-tilstand,
hvilket jeg kører i nu, Grand Touring-tilstand.
Det er ligesom en luftpudebåd.
Jeg kører i en V12'er med dobbelt turbo.
Jeg kan køre 340 km/t, og jeg kan hviske ved 110.
Men når man skifter fra GT-tilstand til sportstilstand,
er det et helt andet væsen.
Klar?
Kors.
FARTKONTROL
Der er en lille forskel mellem DB11 og den her.
Jeg er bange for, at I begge må indse virkeligheden.
I kører i trillebøre, og jeg kører i et rumskib.
En gammel mand, der forestiller sig, at han er James Bond.
Sagen er, at hvis vi skal tale om
langbenede, luksuriøse, kontinentkrydsende GT-biler,
så taler vi om Bentley'er.
De er de definitive GT'er. Musestille. Silkebløde.
Og et strejf af enorme kræfter, der bare venter.
626 hestekræfter under min højre fod.
Du godeste.
Men GT-bilen skal først og fremmest være et rart sted at være,
fordi man per definition skal bruge lang tid i den,
og den her bil er et fint sted at være.
Overfladen på midterkonsollen, det her metal, er aluminium.
Det er fræset på samme måde som aluminiumindlæggene
på bagsiden af dyre ure.
Trykker jeg på den her knap, kan jeg rotere mellem skærmene.
Analoge visere og ure i midten af instrumentbrættet, tak.
Mit problem med Bentley'en og Aston'en er,
at de faktisk er for optagede af at være britiske.
Det er lidt af en britisk sygdom, vi kan ikke slippe af med det,
vi er besat af falsk kulturarv
og betydningen af traditioner, og det er noget pjat.
Hvis man vil tale om kulturarv og traditioner,
så har BMW den stærkeste.
De laves stadig i München af det samme firma.
De laver deres egne dele.
Og nogle af de dele er rigtig gode.
Den har en 4,4 liters dobbelt turbo V8, der yder 523 hestekræfter.
Den har også firhjulstræk, baghjulsstyring
og justerbart antiskrid.
Den har otte gear,
ikke dobbeltkobling, men den har skifteknapper og er meget skarp.
Vi skifter ned i tredje.
Det er en rigtig bil.
Ikke noget tom pragt!
Da James var færdig med sit interessante oplæg om Storbritanniens fejl,
overvejede jeg at købe noget frugt.
Er der nogen, der vil have en citron?
Ellers tak.
Jeg vil ikke... Vent, de har alle fået den samme idé, se.
Citroner til højre.
Der kan ikke være en citronbod til.
Seriøst. Det er flere citroner.
Hvorfor er der ingen, der siger:
"Alle sælger citroner på den her vejstrækning,
vi vil sælge møbler"?
Som udgangspunkt har man ikke brug for særlig mange citroner,
hvad man end laver. Vi må være kørt forbi
omkring 10.000.
Der er flere til højre.
Det er til én aften med Richard Hammonds gin og tonic-forbrug.
Jeg prøver lige stemmeaktiveringen.
Det er altid morsomt.
Indtast land.
Sig venligst landets navn.
Georgien.
Malta er accepteret. Vil De specificere en destination?
Jeg vil ikke til Malta. Nej.
Sig venligst landets navn.
Georgien.
Sig venligst navnet på det ønskede land.
Georgien.
Sig venligst et landenavn. For eksempel England.
Georgien.
Sig venligst navnet på det ønskede land.
Sig venligst landets navn i ét ord. For eksempel Frankrig.
Ja. Georgien.
Annuller.
Selvom vores biler ikke anerkendte Georgien som et land,
ankom vi snart til byen Gori.
Josef Stalins fødested.
Se, er det Stalin-museet? Kan vi ikke lige se det?
Jo, vi kan godt se det.
Problemet er, at når man går ind i en bygning ejet af Stalin,
går man sjældent ud igen.
På museets område fandt vi det hus,
hvor den sovjetiske diktator voksede op.
Så Stalin sad ved det bord om morgenen,
-da han var en lille dreng? -Ja.
Og han sagde: "En dag, når jeg bliver voksen,
vil jeg være den ledeste skid, verden har kendt."
Og forældrene sagde:
"Der er en lille dreng i Østrig,
og han vil være den ledeste skid.
Men vi tror, at du kan blive
en endnu værre skid." Og det blev ham.
-"Du kan blive, hvad du vil." -Ja.
Hvis du vil være den største skiderik, verden har kendt...
Skiderik er et godt ord. Ja.
Og hans mor sagde: "Er du sikker på, at du ikke vil
gå i din fars fodspor og blive skomager?"
"Nej. Jeg vil myrde 20 millioner mennesker."
Han sad faktisk lige der
i sine små shorts og sit lille overskæg.
Det er sært at tænke, hvad der begyndte her.
Jeg har ødelagt Stalins hus. Jøsses, jeg ender i Gulag.
James!
"Jeg har ødelagt Stalins hus."
Udenfor så vi statuen af Stalin.
Hvilket den aften skabte debat mellem to af os.
Manden, der vandt over Hitler, er fra ens by,
så tydeligvis, som de har gjort, rejser man en statue af ham.
Men så viser det sig, at han er en endnu større massemorder.
Fjerner man den så igen?
Det er svært. Meget svært.
Kan vi tale om vores biler?
-Nej. -Nej.
Jeg er ikke interesseret i krigen.
Det er mere end krigen, Hammond.
Det er den afgørende del i det 20. århundredes historie.
Det påvirkede hele verden.
Nå, jeg går i seng.
-Hvad? -Jeg går i seng.
-Går du i seng? -Ja. Vi ses i morgen.
Vi må have kedet ham. Han lod sin gin og tonic stå.
Efter mere velovervejet debat om byens Stalin-problemer
fik jeg en idé.
Hør, måske kunne vi fjerne statuen for dem.
Træffe valget for dem.
Præcis.
For hele byen er i et stort dilemma.
Ved du, hvordan det er?
Ligesom når nogen har et gammelt møbel,
de ikke kan lide, men de kan ikke smide det væk,
fordi det var deres bedstemors.
Men vi smider det væk for dem.
Og så er de faktisk glade.
For der er ingen tvivl om, at de ikke burde have statuen.
Selvfølgelig ikke.
Jeg kan huske byen i Østrig, ikke Tyskland,
hvor Hitler er født, men jeg vil vædde på, at de ikke har en statue af ham...
Så den aften, mens byens folk sov...
Tag dig af lysene.
Vent. Hvor er det?
Jeg er måske gået lidt over gevind.
Jeg mente, at du skulle slukke dem.
Stil stigen på... Nej. Ikke foran...
Du skal gå op ad stigen.
Jeg mente, at du skulle sætte den bagpå.
Ja. Det er hans bagside.
Okay.
Da vi sadlede op næste morgen, havde Richard Hammond et spørgsmål.
Hvorfor har I lagt Nigel Mansells hoved på min kølerhjelm?
Jeg troede, du ville synes om det.
Britisk racerkører, britisk bil, jeg tænkte, det var passende.
Det er vovet, ikke?
Så der er både en berømt person fra Birmingham i og på bilen.
Nigel Mansell må have været et stort navn her.
Der er mange, der kigger på ham.
-Var Nigel Mansell populær her? -Ja.
Global superstjerne. De elsker ham.
Hvorfor? Peger folk?
Ja, de må have været glade for motorsport.
Kørte Nigel nogensinde ræs i en Bentley?
Nej, han er berømt for at køre for Williams.
Ja. Det må være det, der forvirrer folk.
Det er derfor, de ser forvirrede ud.
Jeg ville gerne være Richard Hammond. Livet er så meget enklere.
Vores næste destination var en racerbane 110 kilometer derfra.
Og fordi James og jeg havde racistiske GPS'er,
lod vi os vejlede af manden i spidsen,
hvilket var en fejl.
Hammond, vi har helt sikkert været her før.
Hvis jeg skulle stå for navigationen,
skulle du ikke have limet Nigel Mansells hoved på min motorhjelm. Jeg prøver.
Til sidst formåede Hammond at falde over motorvejen ud af byen.
Men det blev ikke rigtigt bedre.
Hvorfor kører vi så langsomt?
Jeg bliver overhalet af lastbiler.
Nigel Mansells hoved blokerer for vejskiltene,
så jeg skal læne mig for at se dem, og jeg vil ikke overse dem.
Der var et skilt til Teheran, som er i Iran. Vi skal ikke til Iran.
Jeg ved det ikke. Jeg kan ikke se de skide skilte på grund af Nigel.
Jeg er nu blevet overhalet af en orange varevogn.
Alle filmer det. Det er pinligt.
Vi kommer i nyhederne.
Hammond vil læse det og sige: "Det var ikke Nigel Mansell, idioter.
"Det var en ved navn Josephine Stalin."
Til sidst fandt jeg det, jeg troede, var vores afkørsel.
Det er hernede.
Nej, det er ikke hernede.
Vi kører herned, og så er der en større vej igen, og så er vi der.
Og det var præcis, hvad der ikke skete.
Hammond! Min undervogn rammer jorden!
Ja, det sker tit på landeveje.
DBS'en er faktisk fem millimeter lavere end DB11'eren,
hvilket selvfølgelig er fantastisk på en vej som denne.
Men i det mindste blev tingene værre.
Den mand er bevæbnet.
Endnu en mand med et maskingevær.
Okay. Mange mennesker med maskingeværer.
Og så forklarede en lokal mig, præcis hvor vi var.
Det er grænsen, der ikke er en grænse.
Hvis I ser her. Okay? Vi er her.
-Ja. -Ja?
Det er grænsen mellem Georgien og Rusland,
som det meste af verden anerkender den.
Men russerne mener ikke, at den er der.
Så hvad de gør, er, at de sætter den her pigtråd op.
Om natten flytter de den.
Okay.
-Flytter russerne den? -Russerne flytter den.
Så når man går i seng, bor man i Georgien.
Når man vågner om morgenen, er man russer.
Men her bor folk.
Og det er et landområde langt fra alt.
Hvad nu, hvis nogen gjorde det i Ross-on-Wye, hvor jeg bor?
Ja, hvis du pludselig vågnede, og waliserne besluttede...
Ja. Det er nogenlunde samme afstand.
Ja, du bor i Wales.
Og så mødte vi et ægte offer for grænsestridigheden.
Undskyld, er du georgier?
Selvfølgelig er jeg det.
Jeg er 84 år gammel, og i alle 84 år har jeg boet i Georgien.
Kan I se det store træ? Det er mit stykke land.
Det land tilhører mig.
Det er, hvad jeg har på det georgiske territorium.
Russerne vil ikke lade mig arbejde på mit stykke land.
Kan du ikke komme tilbage?
Nej, så anholder de mig og sender mig til Tskhinvali.
Er der russiske soldater derovre?
Ja, de går rundt herovre
og patruljerer for at sikre sig, at jeg ikke krydser hegnet.
Jeg vil ikke andet. Jeg vil bare arbejde på mit land. Jeg har ikke andet.
Hjælp mig med at få dem til at fjerne det her.
Desværre, fordi vi er The Grand Tour og ikke FN,
kunne vi ikke gøre andet end at fjerne Nigel Mansells hoved,
fyre Hammond som navigatør...
GEORGIEN
...og fortsætte vores søgen efter racerbanen.
Og da vi fandt den korrekte vej,
begyndte James at tiltrække specielle venner i deres BMW'er.
For pokker da!
Har I set, hvad der stikker op af kølerhjelmen på den tingest?
Han er professor emeritus på Tbilisis universitet
og studerer latin og oldgræsk.
Det er sådan, han kommer på arbejde om morgenen.
James! Der er én til.
Den er endnu bedre.
Jeg har aldrig følt mig mere som det tredje hjul, Hammond.
Jeg ved, hvad du mener. Og vi ødelægger øjeblikket for dem.
Det er fantastisk!
De er overalt.
Efter vi skiltes fra James' fanklub,
nåede vi til sidst til racerbanen.
Bygget i kommunismens tid
var den vært for forfærdelige og kedelige løb,
indtil Sovjetunionen, og banen selv, gik i forfald.
For nogle få år siden blev den vækket til live igen.
I må huske på,
at 715 hestekræfter at en enorm mængde.
Det er en hel katedral af kræfter.
119, 122, 129, 136...
Den er så hurtig!
Og det bedste er, at den er gammeldags. Al kraften går til baghjulene.
Der er intet firhjulstræk.
Der er ingen firhjulsstyring, der er ingen snydetricks.
Se bare.
Den drifter med vejgrebskontrol slået til.
Ja. Det her kan jeg lide.
Og med vejgrebskontrol slået fra syntes jeg endnu mere om den.
Se bare der.
DB11'eren var den første Aston, jeg har kørt, der var god på en bane.
Og det her er den anden.
Jøsses, sikken bil!
Richard Hammond kører rundt i Chatsworth herregård her.
Motoren er en biturbo seksliters W12.
Det er faktisk den helt nye motor fra Bentayga'en,
men specialindstillet til den her bil.
Den yder 626 hestekræfter.
Og den er monteret længere tilbage i bilen end før.
Og forhjulene sidder længere fremme,
hvilket giver den tættere på en 50-50 vægtdistribution.
Og der er nøgleordet, "vægt." Der er meget af det.
To et kvart tons.
Så hvis den skal have en chance i noget sportsligt,
handler det om at kontrollere den vægt.
Dertil har Bentley udstyret Continental'en
med et arsenal af højteknologiske våben.
Momentstyring, firhjulstræk,
superjusterbar affjedring og aktive differentialer.
Alt dette betyder, at dette gamle skrummel
for at bruge Bentleys sprog, kan løfte skørterne og spæne.
Skønt!
Ham, der har designet vejgrebskontrolsystemet til denne bil,
er åbenbart drifting-mester.
Og man kan mærke, at han har bygget en Bentley til sig selv.
Jeg sværger!
Det er uanstændigt at bede den om det.
Imidlertid havde jeg også sat min lid til elektronikken i BMW'en.
På vejen tidligere
havde jeg indstillet den til min version af sport, hvilket man kan programmere,
og jeg havde styringen og køreegenskaberne indstillet til komfort.
Men nu er den indstillet til sport plus.
Jeg har færrest kræfter, 523.
Jeg har det laveste forhold mellem vægt og kræfter.
Men det er en stærk motor med masser af lavt træk. Jeg kan grave dybt.
Kombiner det med firhjulstræk og firhjulsstyring,
så er 8-serien præcis, hvad man ville forvente.
Den er let. Det er en BMW. Det føles som en BMW.
Den er faktisk så let, at mens jeg kørte forbi pitten, bemærkede jeg noget.
Der står en fyr med et stopur.
Betyder det, at de faktisk tager tid? Det antager jeg.
Det gjorde de.
Så vi besluttede alle at koncentrere os om nogle gode omgange.
Den hopper over kanten.
Slipper kræfterne fri og bum.
Mere fart!
Kom nu. Drej. Vejgreb.
Bremserne, svingene, accelerationen,
det hele er genialt.
Hvad sker der her?
I yderkanten, et let tryk på bremserne.
Og giv den så gas.
Er det den hurtige eller den langsomme?
Gud, den er hurtig.
Den presser bare igennem.
Nul til 100 på 3,4 sekunder,
hvilket er forbløffende i så stor en bil.
Send den ind.
Vi tager lidt af kanten med.
Bremserne bliver varme.
Det er de største stålbremser på nogen serieproduceret bil,
men jeg presser dem stadig.
Til sidst kørte vi i pit for at se, hvordan vi havde klaret os.
-Ingen overraskelser her... -Fortsæt.
-Aston'en var den hurtigste. -Åh gud.
Nej, men tydeligvis
-med en enorm margin. -Fair nok
-To minutter? -Ja.
To minutter hurtigere?
Nej...
Men her er noget interessant.
Georgiens tidligere præsident,
da banen blev genåbnet for nogle få år siden,
-satte han en omgangstid... -Gjorde han?
Ja, i en Formel 3-bil.
To minutter og fem, rent.
Det var Georgiens præsident.
-Så James May... -Ja?
Tror du, at du var hurtigere eller langsommere end Georgiens præsident?
Skal jeg være Georgiens præsident...
-Nej. -...hvis jeg var hurtigere?
Jeg tror, at jeg var langsommere.
Du har helt ret.
Men vent, her er noget interessant.
Du var kun 0,8 sekunder langsommere end Georgiens præsident.
Han kørte i en Formel 3-bil.
Tror du, at du var hurtigere end Georgiens præsident?
Jeg må være ærlig og sige, at jeg meget gerne vil være det.
-James May, du gjorde det på 2:05,08. -Ja.
-Richard Hammond... -Ja.
-To minutter... -Ja.
-...4,8.
Så du er kun et sekund hurtigere. Det er det tætteste, I to har været.
-Ja, det er det. -Vent.
En sms. Gud, det er hr. Wilman.
Hvordan ved han, hvornår vi intet laver?
Det er utroligt. Hvad skriver han?
Ja. "Jeg har set, hvor hurtigt I kan suse rundt i jeres biler.
Lad os se, hvor hurtigt I kan køre, når I er ved at tisse i bukserne."
-Hvad? -Virkelig?
Okay. "I skal alle drikke halvanden liter vand,
vente 20 minutter,
og så se, hvor meget jeres tider forbedres."
Snart var vi klar til at begynde prøven.
Så vi drikker de her,
og når vi har drukket alle tre,
-starter tiden? -Ja.
Det er modbydeligt.
Det er afskyeligt, det stads.
Kvinder drikker det her for sjov, ved I nok.
Kunne vi ikke have gjort det med vin?
Hold kæft.
-Gud. -Er du færdig?
Jeg er i gang.
Hvordan har du gjort det? Hvordan er I så meget hurtigere?
Sagen er, at det er et interessant forsøg,
for når jeg kører normalt, kører jeg på motorvejen
-med 110 i timen. -Selvfølgelig.
Når jeg skal tisse, kører jeg 300.
-Den her prøve et uretfærdig. -Hvorfor?
Min kapacitet er mindre end jeres.
Og der er kortere afstand fra min mave,
mindre afstand til min blære, og så mindre afstand til min makker.
-Men vi er ældre. -Det er videnskab.
-Ja. Vi er ældre. -Og I har blærer af træ.
Når I bliver ældre, unge seere er måske interesserede i dette,
kommer det mere pludseligt. Ikke?
Jeg kan stadig klare natten.
Jeg står ikke op om natten. Måske er det prostatakræft, ikke?
Er det?
Ja, det er det. Det er et symptom.
Med prostatakræft siger de,
at man skal stikke fingeren op bagi
og rode rundt.
Eftersom jeg aldrig har gjort det,
ved jeg ikke, hvordan det bør føles,
så jeg ved ikke...
-Lægen gør det. -Det er derfor, du beder lægen om det.
Nej, der står, man selv skal tjekke.
Du sætter dig ikke bare på din finger.
Det står der.
-Nej. -På plakaterne står der: "Tjek dit anus."
Jeg har aldrig set en plakat, hvor der står: "Prop en finger op i røven."
Jeg har aldrig forstået det,
for de siger i reklamerne: "Tjek dig selv for prostatakræft..."
Nej, du tjekker dig selv for testikelkræft, dit fjog.
Du roder med klokkeværket for at tjekke, at der ikke... Det kan du. Ja.
-Det er korrekt. -Det siger du til konen...
Allernådigst var min ventetid på 20 minutter overstået.
Fure, tre, to, en...
-Farvel. -Din skiderik.
Nej, det gør ondt.
Tre, to, en... Jeg smutter. Held og lykke.
Det begynder. Nej, det er uklogt at løbe.
Jeg skal ikke tisse. Slet ikke...
Gud, hvor er det forstyrrende.
Kom nu.
Jeg tænker ikke på det. Jeg tænker bare ikke på det.
Jeg skal slet ikke tisse... Bremser... Bremser hårdt.
Svingene er værre, fordi alt skvulper til siden.
Åh gud...
Hvis Williams havde givet deres kørere halvanden liter vand
før hvert løb sidste år, ville de have vundet alt.
Gud, jeg lever i min blære.
Slap ikke af.
Jeg klarer det aldrig.
Sådan.
Jeg kan ikke løbe.
Det sker. Hvad? Hvem er derinde? James!
Hammond, skrid. Jeg tisser.
Skynd dig!
Jeg tisser.
Bare skynd dig! Jeg tisser i bukserne!
Okay, så er det nok. Luk mig ind!
Gud, der er mere! Åh gud...
Det er forfærdeligt.
Hør nu, James er derinde, og det er mig først.
Du kommer ikke foran.
-Okay, fint. Slap af. -Glem det.
Men det er forfærdeligt, når man når døren,
siger kroppen: "Ja, det er tid til at tisse," men så kan man ikke...
Ti stille. Hvorfor har du ingen problemer?
Jeg løste problemet i andet sving.
Nå ja.
James?
Jeg tisser.
Hør, nej, jeg har tiderne. Det er ret interessant.
Du var et sekund langsommere i den omgang.
Det overrasker mig ikke. Jeg var desperat efter at tisse.
Tror du, at du var hurtigere eller langsommere?
Jeg er ligeglad.
Richard Hammond, din originale omgang, 2:04,8.
-Din nye omgang... -Ti stille.
-To minutter... -Det er lige meget.
...0,5. Du var også langsommere.
Fordi jeg koncentrerede mig om ikke at gøre, hvad du har gjort.
Ja, det er interessant. Fordi jeg gjorde, hvad jeg gjorde.
Hvor interessant er det? Præcis det samme, jeg var dybest set...
James! Skynd dig!
Jeg var 0,3 sekunder langsommere, men dybest set det samme.
Efter vores vigtige arbejde gjorde jeg mig i stand igen,
og vi tog til Tbilisi, Georgiens hovedstad,
for noget, man kun kan få i dette land.
Ser I, sagen er, at Amerika gav verden flyvningen,
Tyskland gav den bilen,
Storbritannien gav den internettet,
men Georgiens bidrag var langt større og vigtigere.
Ser I, Georgien gav verden vin.
De har lavet vin i Georgien i 4.000 år.
Det er så stort her, at de nu har kurbade, hvor man kan bade i det.
Hvordan føles det?
Pragtfuldt. Det er vin.
Det er det gode ved det,
-han har ikke brug for en prop. -Nej.
Han lægger sig blot i det og indtager sit badevand.
Hvis jeg trak proppen op nu,
ville du så gå i panik og prøve at drikke det hele, før det løb ud?
Vent, jeg skal lige skylle håret.
Han skyller faktisk sit hår i vin.
Gud, han gør det...
Gud, jeg fik noget i munden.
James, fald ikke i søvn i badet.
Okay.
Det gør han.
Jeg kan slappe af.
Næsten morgen kørte vi en tur i Tbilisi,
en af de fedeste byer, vi har været i.
Hvem er det på sin hest?
Ifølge skiltet er det kong David, byggeren.
KONG DAVID, BYGGEREN
Hvad?
Det er bedre end apotekeren Erik.
Den sidste håndværker, jeg havde i huset, så ikke sådan ud.
Og han dukkede bestemt ikke op på en hest.
Så fandt vi et loppemarked
og besluttede at afprøve bagagerummet i vores GT-biler
ved at købe nogle souvenirs.
Jeg tror ikke, de vil kunne vinde en krig sådan.
Det er et russisk vægur.
Der står "Moskva" på viseren. Det virker.
Er det sovjetisk?
Ja, et sovjetisk filmkamera. Det er fedt!
Hvad koster pladespilleren?
Vi kan tage et selfie.
Jeg er vild med den måde, hvorpå de har fanget hunhundens lyst
og James' vemod.
Efter at vi have shoppet
var Hammond og jeg snart i gang med at fylde vores bagagerum.
Hvad har du købt?
Et par kæmpe krukker. Georgiske vinkrukker.
Ved du, hvad vinkrukker hedder på Georgisk?
-Nej. -Junger.
-Er det? -Ja.
-Så du har to kæmpe junger... -Ja.
En guitar og et ur.
Og jeg er meget glad for mine køb.
Og hvad er det for en basun, eller hvad det end er?
Den kan ikke være der.
Med min pladespiller, min fugl og min gasmaske...
Det er et flot værk. Læg den på bagsædet.
Det er småt.
Der er plads på bagsædet. Se...
Han er kritisk.
Åh gud!
Se. Jeg sagde det.
Beskriver Aston Martin det som et bagsæde?
Ja.
Jeg ville end ikke kalde det en læderpung.
Jeg kan ikke modsige ham.
Det er uacceptabelt. Nej!
-Er du rent faktisk derinde? -Ja.
Plads til hovedet?
Nej. Det er absolut håbløst.
Men det interessante ved Aston Martin'en er...
Jeg har ret meget at sige...
Jeg må ud nu.
Og så kom James tilbage efter en meget ambitiøs indkøbstur.
Kan du holde pindsvinet, tak?
Yakken skal ind først.
-Hvor stort er det bagagerum? -Det er faktisk ret stort.
-Det er faktisk unødvendigt stort. -Det er for meget bagagerum.
Det er en GT-bil.
Det er til bagage, som du sagde forleden.
His Master's Voice skal stå der.
Og det spanske krigsskib...
Og så fandt jeg en plan for at slippe af med det, der ikke kunne være i min bil.
Jeg har købt dig en gave.
Du er musikalsk. Det er faktisk meget betænksomt.
Tak.
Med vores souvenirs lastede kørte vi videre.
GEORGIEN
Det rasler en del herinde.
Jeg er lidt bekymret for, at en af mine junger
gnider sig mod mit ur og ødelægger det.
Jeg troede, du stoppede urværket ind mellem jungerne for at undgå det.
Finbar Saunders og hans tvetydigheder.
Snart ankom vi til grænsen...
ASERBAJDSJAN
Hvor Europa slutter, og Asien begynder.
Sådan. Farvel til Georgien, vinens fødested,
og goddag til Aserbajdsjan,
fødested for noget, der er næsten lige så vigtigt...
Olie.
Det blev opdaget her i det tredje århundrede.
Marco Polo skrev om det for tusind år siden.
Han skrev, at det ikke smagte godt.
Olieindustrien begyndte her.
Det var det første land i verden, der udviklede off-shoreboring.
Men underligt nok kæmper vi med at finde en benzintank.
Dette betød, at vi måtte slappe lidt af,
hvilket førte til selvfede økoprædikener fra Hammond og May.
Eftersom vi nu bare kører roligt, kan min bil noget smart.
Dens W12 kan lukke seks cylindre og køre som en V6 for at spare brændstof.
Og man kan få den op på 12 kilometer per liter,
og det er faktisk meget for en bil på 2,2 tons,
og vigtigere endnu betyder det, at jeg kan nå 800 km på en tank.
Hvad jeg kan, er at sætte den i Eco Pro-tilstand, som nu,
hvilket slukker nogle vitale dele, heldigvis ikke motoren,
og jeg har en aktiv kølergrill.
Klapperne åbner, når de skal,
og så lukker de for bedre aerodynamik,
når der ikke er brug for dem.
Det er alt sammen højteknologiske ting, vi gør.
Jeremy, hvad kan din Aston Martin?
Mellem 65 og 130 lukker den seks af cylindrene
og kører som en rækkesekser,
indtil den beregnende converter på nedlukkede bank
bliver kold og starter den bank op og lukker den anden ned
skiftevis for at sørge for, at alt har en optimal temperatur.
Det var de ikke klar til.
På det tidspunkt fandt vi heldigvis en benzintank.
Det er et olieselskabsnavn, jeg ikke forventede.
Virkelig?
Jeg ved, det er barnligt, men der står "lort."
-Bare vi havde Lort i Storbritannien. -Ja.
Lortebenzin.
Hvorfor sponsorerer de ikke et Formel 1-hold?
Drevet af Lort.
-Tænk på bremsesporene. -Tænk på kommentarerne.
På farten igen begyndte vi at absorbere den lokale bilkultur,
hvilket ikke tog længe.
Lada.
Og Lada.
Lada.
Tre Lada'er der.
En Lada der. To Lada'er der.
Hvis der er en Lada-klub i Aserbajdsjan, ville den være enorm.
Hvilken Bil? må have været et meget tyndt blad her.
I den næste by ville May og jeg stoppe, men Hammond ville ikke.
Det er fint at fjolle rundt,
men det er GT-biler, og vi har langt at køre.
Vi har langt at køre. Vi må videre.
Men byen hed Ganja.
Så May og jeg ville selvfølgelig opleve arkitekturen.
-Du ved, at jeg bygger et nyt hus. -Ja.
-Jeg tror, at størrelsen er forkert. -Virkelig?
Jeg tror, det skal være mere som det her.
Jeg synes godt om den hvælving.
Jeg synes, at der er brug for den slags arkitektur i Cotswolds.
Kan vi holde op med at stoppe for at kigge på ting?
Hele pointen i den her tur er at bevise, at det er kraftige GT-biler,
der æder kontinenter op, og vi æder ingen kilometer.
Vi må af sted.
Du ved vel, at de ikke er hurtigere end andre typer biler?
-Hvad? -Nej, i den virkelig verden.
De føles fantastisk. Det er derfor, vi synes om dem.
Det er rart at have en kraftig bil og så videre.
Men i den virkelige verden er de ikke hurtigere
-eller langsommere en andre biler. -De kører hurtigere.
-Nej.
Hvad? De Lada'er, vi har overhalet i en evighed, siden vi kom hertil,
siger du, at min biturboladede Aston Martin
ikke er hurtigere end dem?
Ikke i den virkelige verden.
Jeg demonstrerer det for dig. I morgen.
Åh gud.
(I MORGEN EFTERMIDDAG)
Godt, May, hvad har du i tankerne?
Jeg har købt den her Renault 9. Det er GTL-udgaven.
Og jeg har fløjet Abbie hertil for at køre den.
Vi kører 80 kilometer til et sted ved navn Paradisets Have...
Hvorfor kan vi ikke bare køre hen, hvor vi skal?
Fordi jeg lige sagde, at vi kører til Paradisets Have.
-Okay... -Det bliver rart.
Så Abbie får et forspring på to minutter.
-I vil ikke kunne indhente hende. -Nå...
Det vil I ikke.
-Hun får to minutters forspring... -Ja.
Og du tror ikke, at vi kan indhente hende på 80 kilometer.
-Og hun kører i den. -Den er ikke i særlig god stand.
Den var heller ikke dyr. Start motoren.
Ja, det kan jeg se... Nu er vi i knibe.
-Er du klar? -Den spinder som en killing.
Om tre, to, en. Kør!
-Professionel racerkører. -Ja, hun er god.
-Du har købt en hund. -Den virker ikke.
Så James Mays eksperiment.
Er en Aston Martin DBS dobbeltturbo
hurtigere end en gammel, rusten Renault 9?
Atten sekunder.
Hold op med at lyde spændt over det her pjat.
To, en, begynd.
Lad os få det her overstået, ikke?
Og bevise, at James er bindegal.
Pointen i at have en GT-bil med en masse kræfter er,
at man har det godt, og det er rart, men den er ikke hurtig.
Alle biler i verden kører med samme hastighed,
fordi hvor hurtigt de kører, påvirkes af ydre faktorer, ikke bilen.
Trafiklys, fartkameraer, andre biler,
fodgængerfelter, det er alle ting,
der klumper alle sammen.
TAXA
Hvis du har en kraftig motor, kan du komme hurtigere hjem om aftenen,
hvilket betyder, at du kan tilbringe mere tid med dine børn,
og så er der mindre sandsynlighed for, at de vil sniffe lim som voksne.
Snart var vi ude af byen og på motorvejen.
Men der var et problem.
Der er fartkameraer hver 100 meter.
Det er skørt.
Men Abbie har samme problem. Så hun slipper ikke væk.
Men vi fanger hende heller ikke,
-vel? -Nej.
Men da vi kørte af motorvejen,
stak Hammond og jeg af fra den brune vejspærring og gav den gas.
Abbie er en genial kører, tag ikke fejl af det.
Hun er meget bedre end mig.
Men jeg har 14 gange så mange hestekræfter.
Alt, hvad jeg skulle gøre for at indhente hende, var at overhale alt.
Men det var ikke let.
Fuldt optrukket linje. Jeg må ikke overhale.
Vi sidder fast bag en lada. Gud. Der kommer en bil imod mig.
Kom nu.
Der er Jeremy Clarkson bag en lastbil. Og det samme er jeg.
Lige hvad man har brug for.
En by.
Hvad laver du? Din sinke.
I James' virkelig verden fik vi ingen hjælp.
Skønt, en gravko. Åh gud.
Men længere fremme skar Abbie sig gennem trafikken.
Nej, kom nu.
Okay, en Lada...
Som om de sender dem imod os hvert syvende sekund.
Skønt. Rødt lys.
Åh gud.
Ni, otte, syv, seks,
fem, fire, tre, to...
Hej, venner. Venter I for rødt?
Gudfader.
Men heldigvis var vi snart ude af byen og på åben vej.
Frihed! Ja!
Forbi Lada'en.
En til.
Der er fri bane.
Men med kun 16 kilometer tilbage blev alt landligt.
-Hammond, køer! -Nej. Hvad?
Da tingene blev endnu mere landlige, begyndte Aston'en at få et problem.
Den flytter sig dårligt nok. Hvad laver han?
Hvorfor kan du ikke køre hurtigere?
Det bumper, og hældningen vælter rundt.
Det er ikke perfekt, men man kan godt køre i det. Kom nu.
Hammond, jeg har 715 hestekræfter og kun baghjulstræk.
Ja. Det er latterligt. Jeg kommer forbi.
Jeg har torque vectoring firhjulstræk. Jeg kan klare det.
Imidlertid i Æsel-W'en...
Jeg vil vædde på, at hun stadig er to minutter foran.
Hvorfor er du stoppet?
Fordi der en hel bondegård på vej mod mig.
Det er en flod af uld og frokost.
Rids ikke min Bentley.
Godt så.
Da vi nærmede os rejsens ende, blev vejbelægningen bedre.
Så vi begge kunne slippe vores enorme hestekræfter løs.
Så, mine damer og herrer, Richard Hammond kører på en bjergvej
i høj fart i en Bentley.
Intet kan gå galt her.
Vi må have indhentet hende nu.
Intet ondt ment, Abbie, men den her får du ikke.
PARADISETS HAVE
Mållinjen ved Paradisets Have var nær.
Da vi nærmede os udkanten af Paradis,
kom Abbie til syne.
Vi vidste, at sejren ville være vores, men så
viste det sig faktisk, at mållinjen
var i det 14. århundrede.
Du godeste!
Snævert. Meget snævert.
Jeg ved ikke,
hvad en kulfiberspoiler på sådan én koster,
men det er sikkert meget.
Men Abbie var ikke bekymret for den slags.
Det er lyden af en krage, der gnider sig op ad et russisk stereoanlæg.
Det var ikke godt.
Goddag.
Hammond, jeg er gået på grund.
Jeg finder en anden vej.
Er det virkelig her?
Der er meget larm fra bagagerummet nu.
Imidlertid havde jeg fundet en anden rute, der ikke var meget bedre.
Åh gud!
Det er James Mays ideelle motorløb.
Jeg kører seks... fem i timen.
Nu vidste jeg, at vi havde tabt. Så jeg måtte finde på en undskyldning.
Jeg skal bruge hatten.
Det er ikke Bentley-land. Det er faktisk...
Land Rover-territorium.
James May, du er en idiot.
Rapport: En mand kom hen til vinduet,
tog 30 valutaenheder,
og nu har jeg den her hat.
Til sidst fandt Hammond og jeg
Abbies sejrrige Renault
ved mållinjen.
Og så,
hvad der helt sikkert var flere timer senere,
dukkede May op.
Her er han.
Åh gud!
Hvem vandt så?
Det gjorde vi!
Gjorde I?
Nej, vi gjorde ikke. Han shoppede efter hatte.
Det gjorde jeg. Se.
Det tog en evighed
at vælge den. Og helt ærligt må vi have...
Hvor længe kiggede vi efter hatte?
Det må have taget en god halv time at vælge den rigtige.
En halv time med den sorte, og den brød jeg mig ikke om.
Det sker ikke ved et uheld.
Den slags tager tid.
Men det beviser, at hurtige biler,
selvom de er fantastiske, ikke er hurtige.
I virkeligheden er en Renault 9 lige så hurtig som en Aston, Bentley eller BMW.
Hvad?
Der er sket et vaskeægte uheld. Se.
Kragens næb og fod er faldet af.
Men se der.
Alt det var inde i mig lige før, og det er det ikke nu.
Hvorfor løber det ud af dig?
Fordi halvdelen af kragens ansigt
stak mig, da jeg samlede den op.
Den angreb dig.
Det var en uvurderlig pyntegenstand.
Det er en skam.
Det bløder virkelig. Jeg tror, at du har tre-fire minutter at leve i.
Det er en halv liter.
Det er ikke en halv liter. Det er et tyndt lag.
Hvis det var dig, ville der sgu være helikoptere på vej,
og bukser ville blive klippet op.
Jeg kommer bare videre.
Kan vi se, hvor meget skade du har gjort
med din vanvittige kørsel?
Jeg har ikke gjort skade i Bentley'en.
Gud!
Sig det bare.
Jeg har mistet mine junger og mit ur. Nu har jeg kun den her ring.
Med James' urealistiske virkelighedsprøve af vejen
fortsatte vi østpå,
og til sidst kom vi til kilden for alt.
Menneskehedens vugge er i Sydafrika.
Det er der, vi begyndte som art.
Men vuggen for alt, der gør os til noget særligt,
er her.
De ting, vi laver,
af hvad der kommer op af jorden her,
er forbløffende.
Tandbørster, farvekridt,
hjerteventiler, faldskærme, frostvæske...
Vinylplader, kassettebånd, CD'er,
træningssko...
Guitarstrenge, balloner, solbriller, redningsveste...
Bedøvelsesmiddel,
emaljer, tandproteser, kunstige lemmer,
shampoo.
Engangskuglepenne,
smartphones, ansigtscreme,
deodorant.
Læbestift, fiskestænger, elektriske tæpper,
insektmiddel, paraplyer, tagmateriale.
Lyskontakter, opvaskemaskiner, John Travoltas ansigt...
Desinfektionsmiddel, tilsætningsstoffer, basketbolde, modellervoks,
motorcykelhjelme, både,
bløde kontaktlinser.
Den knitrende flaske, man får vand i.
Kileremme,
parabolantenner, frisbeer,
varme,
lys.
Og det vigtigste, gudernes gyldne nektar,
benzin.
Olie er så vigtig her,
at de har bygget et kurbad, hvor man kan bade i det.
Det var ligesom det vin-kurbad, vi fandt i Georgien.
Bortset fra, at det var helt anderledes.
Er det virkelig råolie?
Ja. Jeg føler mig som en lomvie.
Når som helst nu kommer der en kvinde med hår under armene
og fører mig ind i en yurt
og vasker mig med fevæske
og siger: "Se, hvad vi har fundet."
Hvor er vores bade?
De har kun ét, og I skal ikke sidde her med mig.
Jeg sætter mig ikke derned efter dig.
-Nej. -Hvorfor ikke?
-Seriøst? -Hvorfor?
For det vil være fyldt med dine sårskorper og skæl.
Næste dag, efter jeg var blevet skrabet ren,
satte vi kurs mod Det Kaspiske Hav.
Og eftersom vi næsten var ved vejs ende,
føltes det som et godt tidspunkt at opsummere vores biler.
Alle de ting, en bil skal være enestående til
for at være en god GT-bil,
luksus, komfort, kraft, stil,
giver en god bil i alle kategorier.
Og denne nye Bentley Continental GT
er en meget, meget, meget god GT-bil.
Men derudover har den overrasket mig.
På banen, hvor to et kvart tons føltes
let og adræt.
Men fremfor alt andet
er det dette interiør.
Det er bare rarere end ethvert andet sted.
Jeg siger det.
Den er et mesterværk.
De ramte virkelig hovedet på sømmet.
Og den fortjener sit flyvende B.
Sikken bil!
Nå, min BMW.
Da vi begyndte turen
syntes jeg, at den var ret god, men nu
er jeg forelsket i den.
Og det meste af det, for at være ærlig, skyldes den her V8-motor.
Den er blød, den er stille, den er ikke påtrængende.
Men når man skifter et par gear ned og giver den gas...
...så er den til at høre.
Dens stemme bliver mere dybfølt,
og den kilder gennem rattet og i mine balder.
Den er skøn!
Og det andet,
og jeg ved, at det vil lyde lidt
"hashtag fra den rige verden," men
den koster kun 100.000 pund.
Betydeligt mindre end halvdelen af en Aston Martin.
Den ser også bedre ud,
og den er lavet af tyskere.
Køb den her.
Det har været en fantastisk tur.
Vi har lært et par ting under vejs.
Nummer ét:
Georgien er en skjult perle. Især Tbilisi.
Og nummer to: Keramik er meget skarpere, end man skulle tro.
Og så er der DBS'en,
og det er svært.
Den er hurtig som bare helvede, den er behagelig, og den ser
så sensationel ud.
Det er en tiltalende bil,
men er den 70.000 pund mere værd
end den også enormt tiltalende DB11?
Og det synes jeg ikke, at den er.
Det synes jeg bare ikke.
Måske hvis de havde brugt et interiør, hvor man føler sig som noget særligt,
ligesom interiøret i Bentley'en gør,
ville jeg have et andet synspunkt. Men det gjorde de ikke.
Så det har jeg ikke. Beklager.
Efter en smuk køretur gennem Kaukasus' spids
ankom vi endelig til Aserbajdsjans forbløffende hovedstad.
Så er vi her, Baku, hvor der ærligt talt er
en del arkitektur.
Se bare der.
Det var en britisk arkitekt.
Min yndlingsbygning i verden
i høj grad.
Disse biler fremstår nu...
Jeg ville sige heroiske, men James ville sige modbydelige.
James May,
hvor irriteret er du over, at din bil er beskidt?
Jeg sagde lige, at vi er en skændsel, for det er en skinnende, glitrende by,
og vores biler burde skinne og glitre.
Det tager kun et øjeblik at rengøre dem.
De ser ud, som om de har knoklet
og kæmpet sig igennem.
Nej, de ser beskidte ud.
Goddag.
Det er lidt af Grand Prix-banen.
De afholder jo Grand Prix nu.
Skal vi ikke tage
en omgang på Grand Prix-banen?
Jeg tvivler på, at man kan. Det er ikke kun en bane, vel?
Skal vi ikke køre dørtræk på den lige strækning?
Fordi det er en by! Man kan ikke bare køre dørtræk!
Hvad nu, hvis vi spurgte pænt?
Da Hammond ikke havde et svar på det,
spurgte jeg pænt.
Og næste dag lukkede de virkelig den lige strækning,
så vi kunne afholde vores vigtige dørtræk.
Aston'en burde virkelig dominere her.
På papiret når den 100 hurtigere, den har flere kræfter og er lettere.
Men den er baghjulstrukket,
og banen er våd.
Jeg har firhjulstræk
og launch control.
Den eneste mindre bekymring er,
at James også har det.
Her er min spådom.
Deres firhjulstræk og launch control
vil få dem hurtigt fra start.
Og når mine hjul får fat,
bliver jeg et missil.
Det er ikke et løb for at se, hvem der vinder.
Det er et løb for at se, hvilken af mine kolleger taber.
Så er det nu.
Og vi er af sted.
Jeg kan ikke få vejgreb.
Jeg kan føle den slingre.
Firhjulstrækket gør sit arbejde.
Den er vild.
Bentley'en haler ind på mig. Jeg tror ikke, at han kan.
Kom så, BMW!
Ja!
Hvor er Jeremy?
Interessant bygning.
Det er en regeringsbygning.
Jeg kigger lige på den.
Ja, den er flot.
Efter at have kigget på bygningen
besluttede jeg at prøve igen.
Men stadig
ville Aston'en ikke opføre sig pænt.
Manner.
Sejr.
Så den skøjter bare rundt?
Jeg bruger det kvarte af kræfterne,
og så kører den sidelæns.
Det er ikke genialt.
Det er flot, at du fik tilladelse, men ikke rigtig med vejret.
Jeg besluttede derfor,
at før vi prøvede igen,
burde jeg gøre noget ved vejret.
Så jeg fik os og hele vores holds køretøjer
til at køre op og ned ad bane
i forsøg på at tørre den.
Det tog et stykke tid.
Jeremy?
Kom der lidt bæ ud i det første løb?
Det er svært at holde bæ inde, når jeg er så velsmurt i olie.
Hvor tør kan vi gøre den her bane?
Den tørrer på James' side. Hvis vi prøver igen, og jeg kører der,
skal det nok gå.
Det er næppe realistisk, vel?
At vælge hvilken del af vejen, man vil køre på
for at gøre sin bil hurtigere.
Eftersom det er netop det, man gør i et løb,
ignorerede jeg ham.
Og gjorde klar til tredje forsøg på den tørre strækning.
BMW, Bentley eller jord-til-luft-missilet.
Hvem vinder?
Gul.
Kør!
Det er en fantastisk start.
Det lader til, at den stadig gør det.
128 kilometer i timen, 145 kilometer i timen.
Den kører sidelæns igen.
Hænderne på... Du godeste...
Lort.
Hal ham ind.
Kom så, BMW.
Fandens!
Sådan. Aston'en var i høj grad
den mest spændende at se på, som sædvanligt.
Så lad os få noget frokost.
Og få øjeblikke senere havde vi fundet vores gral.
Så er vi her. Femten meter under havets overflade,
og vi er nået til vejs ende.
Det Kaspiske Hav,
den største indsø
i verden.
Vores rejse er fuldendt.
Lad os få en brasen.
FISKERESTAURANT
Er brasen fisk?
Nej, Hammond, det er køer. Selvfølgelig er det fisk.
Jeg kan ikke lide fisk.
Og med den forfærdelige skuffelse...
For ham.
...tilbage til teltet.
Hvorfor sagde du "tilbage til teltet," din idiot?
Nå, ja.
Jeg har kiks i munden.
-Det må du ikke i særprogrammer. -Jeg ved det. Det smuttede bare ud.
-Gør aldrig det. -I det mindste kan vi fortælle,
hvor gode GT-biler er. Jeg elsker dem.
Motoren foran, alle de kræfter, man har brug for,
de er alt, hvad man kan ønske af en bil.
Jeg er enig. BMW'en var bedst.
Ja, men James, hvorfor fortæller du ikke publikum
om BMW'ens banekrydsningssystem,
der holder dig inden for de hvide streger, når du kører?
Sagen er, at det var en præproduktionsbil,
så der var en lille fejl, og man kunne ikke slukke det.
Og det er irriterende på vejen, fordi den gør det.
Men på banen
er problemet, at man sigter efter en perfekt vinkel,
men bilen tænker: "Han kører galt,"
og så kaster den dig tilbage mod midten af banen.
Det er ekstremt irriterende.
Det var det, du klagede meget over, og gearkassen.
Ja, gearkassen... Problemet er,
at displayet på instrumentbrættet, at der er to.
Et af dem viser det valgte gear.
Men det andet viser det gear, bilen mener, du bør være i.
Så igen kører man på banen og tænker: "Her kommer et venstresving."
Man skifter ned i andet, og bilen tænker: "Syvende?"
Hvad? Seriøst, det er irriterende.
Det er dybest set tyskerne, der siger: "Englænderne ved intet."
Præcis.
Men den var pokkers hurtig, den BMW. Den var fremragende.
Men jeg synes stadig, at Bentley'en var bedst. Den var bedst.
-Ja, og jeg er enig. -Hvad?
Jeg er enig. Jeg holder af DBS'en. Det var en fantastisk bil.
Jeg holdt også af DB11'eren. Og Vantagen.
Men til den rejse ville jeg vælge Bentley'en.
Vent lige. Har du ikke lige anbefalet Aston Martin DBS
til en ven?
Jo.
Og han har sidenhen købt én?
Ja.
Og med den forfærdelige skuffelse for ham er det tid til at slutte af.
Mange tak, fordi I så med. Farvel!