DETROIT USA
DET CARIBISKE HAV - VENEZUELA GUYANA - BOGOTA - COLOMBIA - PERU
BEIJING - KINA - CHONGQING
ULAANBAATAR MONGOLIET
DET KASPISKE HAV - GEORGIEN - TBILISI ASERBAJDSJAN - BAKU
PARIS - FRANKRIG - BOURG-ST-MAURICE
STORBRITANNIEN - OXFORDSHIRE - LONDON
SKOTLAND
SVERIGE - OSLO - STOCKHOLM
Ja!
Goddag!
Tak, allesammen.
Goddag!
Hejsa!
Goddag, allesammen.
Tak.
Goddag! Mange tak!
Og i denne uges program...
James står ved siden af en bil.
Richard skærer ansigter.
Og noget Toblerone vælter.
Spændende.
Meget spændende.
Det er...
Det er et actionspækket program, men vi begynder med Lancia.
Jeg har sagt mange gange, at i de sidste 100 år
har ingen lavet biler, der er rigtig spændende.
Der var Integrale, Stratos, Fulvia
og 037... Og listen fortsætter.
Men alt, hvad de laver i dag, er den dampende bunke odeur
ved navn Ypsilon. Se den.
Jeg vil hellere have et maddikebefængt sår
end at køre i sådan en.
Det gør mig helt ærligt trist, at de er blevet reduceret til det.
Og det viser sig, at jeg ikke er den eneste.
Der er en mand i Italien ved navn Eugenio Amos,
der så den gamle Delta Integrale
og spekulerede på...
Hvordan ville den være, hvis Lancia lavede den i dag?
Hvordan ville den føles? Hvordan ville den køre?
Og så holdt han op med at spekulere og besluttede at finde ud af det.
Og her er det, han fandt på.
Motoren er en 16-ventilers toliters turbo,
som den var før, men den har nye aksler, nye stempler og en ny turbolader.
Og en masse elektroniske justeringer.
Så nu yder den 330 hestekræfter.
Det er 140 mere end i den gamle bil.
Og der er flere gode nyheder.
Det meste af karrosseriet og affjedringen
er nu lavet af enten aluminium eller kulfiber.
Og det er der to fordele ved.
Nummer ét, de ruster ikke.
Og nummer to, de er lette.
Og grundet alt dette arbejde er denne bil ret hurtig.
Der er en del forsinkelse på turboen, som I kan høre.
Men når den sætter i gang...
For pokker da!
Den går fra nul til 100 på fire sekunder.
Og på toppen kan den nå op over 260 kilometer i timen.
Men det bedste er,
at al understyringen i den originale bil
er blevet erstattet af
enestående vejgreb og neutralitet.
Det er en fantastisk bil.
Se!
Den er rigtigt hurtig her!
Ja, det kan jeg lide.
Men tro ikke,
at alle Lancias idiosynkrasier er blevet fjernet.
Rattet er monteret lavt mellem mine ben,
så jeg kan ikke se nogen af instrumenterne.
Og her har vi en masse knapper og drejeknapper,
der ikke lader til at gøre noget.
Jeg ved, at den røde med rumskibet, eller er det en...
...citronpresser fra Philippe Starck? Jeg ved,
at den starter motoren, men resten?
Ingen anelse, desværre.
Hvad betyder "levati"?
For at finde ud af det stoppede jeg for en snak med Eugenio,
der har skabt denne bil.
En mand, der viste sig at være, lad os bare sige, komplet italiensk.
På rattet...
Jeg har været lidt forvirret over den her knap...
Levati? På italiensk betyder "levati"...
Det kan oversættes til "flyt dig."
Man trykker på knappen og blinker med lyset,
og forhåbentlig flytter folk sig.
Så det er bare italiensk og betyder "af banen"?
Ja, præcis.
Efter at have opklaret det, begyndte han virkelig at snakke.
-Har du svejset det? -Personligt?
Nej. Det er nærmest porno.
-Porno? -Det er svejseporno.
-Nej... -Hvad er det guldfarvede?
Det er... Dybest set skulle det have en funktion,
men ikke i dette tilfælde, vi synes bare om det.
Okay. Det er flot.
-Så det er bare en flot guldstang? -Ja.
Hvorfor har du lavet to døre?
To døre? Hvorfor ikke? Jeg synes, det ser fedt ud.
Det ser meget smart ud.
Hvordan ville du beskrive bagdelen nu?
Jeg ville sige, at det er en lækker røv.
Og det er den lille detalje,
hvor g-strengen titter frem fra bukserne.
Det... Okay.
Med alt forklaret tog jeg på farten igen.
Man kan kun elske italienere.
Eugenio sagde, at en masse af tingene ikke fungerede,
for hvis de fungerede, ville det være en Audi.
Jeg elsker den her bil, netop fordi det ikke er en Audi.
Og jeg elsker den, fordi nogen gik nok op i det til at lave den.
Og jeg elsker den mest af alt,
fordi den giver mig min ungdom tilbage.
Men der er et problem.
Den koster en kvart million pund.
Og jeg beklager, hvis jeg skulle bruge store summer penge
på en opdateret klassisk Lancia,
ville jeg bruge dem på den mest klassiske af alle Lanciaer.
Stratos.
Ja, man kunne ikke være i den, hvis man var formet som et menneske,
og takket være den karakteristiske korte akselafstand,
havde den psykopatiske køreegenskaber.
Men for få år siden samledes et hold med folk fra hele Europa,
inklusive Tysklands 13. bedste rytter,
og forestillede sig, hvordan en moderne Stratos ville se ud.
Og så holdt de op med at forestille sig og gik i gang med at arbejde.
De købte en Ferrari 430, fjernede karrosseriet og smed det væk.
Og så skar de 20 centimeter af akselafstanden af resterne.
Derefter blev V8'eren forstærket.
Ligeså blev kabinerammen.
En ny udstødning blev monteret.
Og så blev der lavet et nyt kulfiberkarrosseri
for at skabe dette.
Den nye Stratos.
Den er flot, ikke?
Og den er endnu bedre indeni.
Se, jeg kan være her! Og der er klimaanlæg
og en knap, der ændrer vejgrebskontrolindstillingen.
Og den har lommer i dørene med plads til en styrthjelm.
Ligesom i originalen.
Lad os se, om det bare er tårevædet nostalgi,
eller om den faktisk fungerer.
Det er ikke tårevædet nostalgi.
Det første, man bemærker, er stivheden.
Og så er der letheden.
Den er faktisk 100 kilo lettere end den Ferrari, den er baseret på.
Det kan man bestemt mærke, når man accelererer.
Nul til 100...
3,3 sekunder.
Og den fortsætter til over 320!
Det er foruroligende hurtigt.
Kors.
Man mærker det også i svingene.
Den er bare så hurtig.
Det er som at køre i en guldsmed.
Jeg syntes, at McLaren Senna føltes let, men den her... Jøsses!
Og på grund af den korte akselafstand er den utroligt legesyg.
Den gør aldrig det samme to gange.
Her er jeg på vej ind i Dit navn her.
Lad os prøve igen, samme sving, samme input, samme linje.
Den understyrer denne gang.
Samme input.
Sådan, ja.
Den er bindegal.
Det er ligesom en af de der interaktive computerbøger,
hvor man vælger slutningen.
Bortset fra, at man ikke vælger slutningen.
Det gør den.
Så den er meget lig den originale Stratos.
Hvilket betyder, at man skal være en genial fører
for at få det bedste ud af den.
Hvis du ikke er en særligt genial fører, ja...
Så vil det her ske ofte.
Men jeg er ligeglad, for at snurre rundt og have uheld
er som at falde af ens Raleigh Burner BMX,
hvilket er, hvad denne bil er...
Er.
Men desværre koster den ikke det samme
som en Raleigh Burner BMX.
Den koster faktisk det samme som et virkelig stort hus.
En skam.
En af mine favoritter og de mest spændende biler...
Ja?
Ja. Jeg elskede den virkelig.
Godt. Det er alt sammen fint.
-Så sig det da. -Hvad?
Hvad koster den?
-650.000 pund. -Du godeste! Virkelig?
650.000 pund?
-Ja. -For en gammel Ferrari
med lidt af midten savet af?
Det er nu lidt mere end det.
Hvis du vil have en Stratos, hvorfor køber du så ikke bare en Stratos?
Jeg kan ikke være i den originale Stratos!
Det kunne du, hvis vi savede lidt af midten.
Ja, det ville han.
-Jeg kommer lige i tanke om noget. -Hvad?
Jeg vil ikke tale med jer to længere.
-Vil du ikke? -Nej, jeg vil se,
hvor hurtigt Abbie kan få den bemærkelsesværdige Stratos...
Den ubemærkelsesværdige gamle Ferrari.
Stratos igennem Eboladromen.
Den sætter i gang, ser fantastisk ud og lyder også ret godt.
Straks ind i Den ikke lige.
Lidt langsommere ind i et af højresvingene,
men meget, meget nydeligt.
Nu er Abbie på vej ind i Dit navn her, og endnu nydeligere der.
Men hvor mange tilfældige køreegenskabs-numre vil vi få i svinget?
Slet ingen! Den sad lige i skabet.
Den springer ud på den anden side
og er allerede på vej mod Gamle dames hus...
Den er hurtigere og skarpere, en Ferrari forbedret
af fjernelsen af den unødvendige vægt og længde.
Nu er det Gamle dames hus. Den suser fremragende igennem.
Og absolut fremragende gennem den anden del.
Og nu til fart-strækningen til Strømstation.
Den ser legendarisk ud.
Den bremser stabilt, nydeligt ind i hjørnet,
lidt slinger på vej ud. Er der noget på vej gennem Mark med får?
Nej, nydeligt over målstregen.
Man må indrømme, at det så...
-Det så spændende ud, ikke? -Det så hurtigt ud.
Det gjorde det.
-Ja. -Det gjorde det.
-Det gør det. -Det er meget spændende.
Jeg nød specielt, da du sagde:
"Forbedret af fjernelsen af unødvendig længde og vægt."
Det er mig, ikke? Det er tydeligvis... Det er det.
Jeg vil stadig ikke tale med dig.
-Virkelig? Hvor hurtig var den? -Nej...
Ja, præcis, lad os finde ud af det.
Sådan, se, der er omgangstavlen.
Lad os se, hvor Stratos ender.
GT-OMGANGSTIDER
En 17. plads. Ikke dårligt.
-Vent nu lige. -Hvad mener du?
Det er over et sekund langsommere end en firedørs BMW-sedan.
Ja, den er langsommere, men meget dyrere, så...
Hør her, lad os finde ud af, hvor hurtig Delta'en var, okay?
Integrale, sådan.
Vi gad ikke filme det. Vi har ikke tid. Og...
-Og en gammel... -Nej, se det sådan her.
Den er faktisk lige så hurtig som en BMW M2.
Jeg kan også snildt hævde, at den gamle Mercedes A45
ville nå banen hurtigere rundt.
Ja. Og være fandens meget billigere.
-Ja, men... -Det er et faktum. Hvad?
Alt på en Mercedes ville fungere.
Og hvem gider det? Det ville være kedeligt.
Det var det, Eugenio sagde.
Man vil ikke have tysk... I to har ikke den italienske tankegang.
-Har vi ikke? -Nej. Det er problemet.
-Okay. Åh gud. -Er her nogen, der har en italiensk bil?
Nej, de er her ikke, vel? De nåede aldrig fem.
Det regner.
Har I nogensinde... Ja, det er faktisk en god pointe.
Det blæser også, og før teltet blæser væk, bør vi komme videre.
-Det bør vi. -Ja.
Men vi må videre, for nu er det tid til
at score en pose snak
fra debattens pusher...
Du godeste.
...på Samtalegaden.
SAMTALEGADEN
Den var god.
Det er min favorit.
-Jeg husker ikke, at mit hoved faldt af. -Det kan jeg.
Nå, lad os komme videre.
Jeg har nogle meget interessante nyheder til dig, James.
Åh gud, ikke mere om fugles hastighed,
-vær nu rar! -Er det?
Nej. Fisks hastighed.
-For Guds skyld, nej! -Ja, det lyder godt. Fortsæt.
Okay. Hvor hurtigt tror I, en laks kan krydse vejen?
Laks krydser ikke vejen, du tænker på en kylling.
Det siger du. Se denne optagelse, som jeg fandt på nettet.
-Se! -Er det laks?
Det er fisk!
Det er faktisk laks!
Det er faktisk ret interessant.
Ja. Se dem. Der er hundredvis, der krydser vejen.
Hvad laver de?
Det er det, der er interessant.
Hvis jeg var en laks, og de skal tilbage til deres ynglested
eller gydested, ikke? Jeg ville ikke gide.
Jeg ville bare blive på den anden side. "Jeg får bare babyen her."
Da mine børn blev født, tænkte jeg ikke:
"Jeg må tilbage til Doncaster!" Jeg tog bare på det nærmeste hospital.
Nej, laks er meget beslutsomme. Det må man respektere dem for.
-Ja. -Fisk er faktisk
ret seje.
Er det ikke bemærkelsesværdigt, at bilproducenter
aldrig har opkaldt biler efter fisk?
-Fordi de... -God samtale.
Fordi de har opkaldt dem efter...
-Katte, store katte. -Store katte har de brugt.
-Fugle. Masser af fugle. -Fugle har de brugt.
-Græske guder. -De har brugt vejret.
Hvorfor har der aldrig været en Ferrari Laks?
Beslutsom, adræt, god i sving, Lamborghini Tun!
Ja. Tunen er en hurtig fisk, ikke?
Fireogtres kilometer i timen. Så hurtig er den.
Det er hurtigere end en speedbåd.
Hurtigere end en vandscooter, man kan leje på ferie.
Fremragende idé. Jeg glæder mig til en Ford Kuller.
Kan nogen komme i tanke om en bil, der er opkaldt efter en fisk?
-Stingray. -Plymouth Barracuda.
Stingray... De kom på...
-Der er en Stingray... -Hele bundet. Stingray, ja.
Barracuda, Manta.
Manta.
Er det ikke fantastisk, at alle biler er opkaldt efter fisk?
Det er forbløffende.
Vi kan klippe det andet ud.
Ja, publikum ved mere end os.
Det er dybest set, det vi taler om.
Jeg havde helt glemt Barracudaen.
Plymouth Barracuda, ja.
Ja, absolut.
I ved, at vi altid har sagt, at Canada er Guds spisekammer.
-Ja? -Ja.
Og at Saudi-Arabien er hans benzintank.
Ja, og Lancashire er hans skab under trappen.
-Det her er hans vindtunnel. -Vores telt blæser snart ned.
Præcis. Det er vindtunnelen.
Og Frankrig er hans drinksglobus.
-Frankrig er drinksglobussen. -Argentina er hans kloak.
-Ja. -Bolivia er hans...
Ja. Sådan er det.
Det har du fortjent.
Ja.
Men min pointe er, at som vi altid har været enige om,
-er Italien hans racerbane. Ikke? -Jo.
Det er et velkendt faktum. Vi så det tidligere med Integrale og Stratos.
Det er bevist, fordi borgmesteren i en lille landsby
ved navn Acquetico nær den franske grænse
har installeret et fartkamera i en prøvetid på to uger, okay?
Vi har et billede af landsbyen her.
-Den er skøn. -Ja.
Vi taler ikke om en storby.
I fartkameraets to ugers prøvetid
var antallet af folk, det tog i at bryde fartgrænsen...
-58.568. -Hvad?
-Der? I den landsby? -Der!
58.500 på to uger!
-Hvad? -Italienerne kan ikke lade være.
-Nej, de kan ikke. -Men vent nu.
Så mange på to uger?
Lad os antage, at der var mere stille om aftenen.
-Ja. -Det ser sådan ud.
-Ja. -Så i løbet af dagen
må der have været mindst én bil hvert tiende sekund,
der udløste kameraet.
Folk er i byen to gange om dagen. På vej til arbejde...
Nej, vent! På vej til arbejde, tilbage til frokost,
tilbage til arbejdet og så hjem.
"Det er sket igen."
"Den blitz er irriterende."
Men hvad jeg elsker er, at borgmesteren stadig ikke har besluttet,
hvorvidt fartkameraet er nødvendigt.
Virkelig? Hvad vil han have?
Faktisk blev han citeret i en avis forleden
for at have sagt: "Problemet er, at vi har god asfalt
og lange, vedvarende sving."
Så dybest set sagde han: "Hør nu, det er en rigtig god vej,
så selvfølgelig kører folk for hurtigt!"
Og vi er italienere,
-så hvad forventer du? -Sådan er det.
God indsats.
Her i Storbritannien er tingene imidlertid meget anderledes.
Der er en mand i Bedfordshire, hvilket er et amt i England-land,
hvis du ser med fra et andet sted.
Og han satte et falskt fartkamera op på siden af sit hus,
der ligger ved A1-vejen. Vi har et billede her.
Som I kan se, er det meget realistisk.
-Enig? -Helt enig.
Og han er blevet bedt om at fjerne det,
fordi Trafikstyrelsen siger, at det distraherer bilister.
Vent!
-Ja. -Trafikstyrelsen har sagt,
at noget, der ligner et fartkamera...
-Ja. -...distraherer bilister?
Ja. Der har de skudt sig lidt i foden.
Ja, for så siger de, at fartkameraer distraherer bilister
-og er derfor farlige. -Ja.
Ifølge regeringen dræber fartkameraer
babyer og små hundehvalpe.
-Skal vi stemme om det? -Ja, lad os... Er vi enige?
Hvem synes, at fartkameraer burde fjernes?
Ja!
Trafikstyrelsen, vi er enige med jer!
-Vi støtter jer... -Hundrede procent!
Hundrede procent af os...
...af den britiske befolkning er enige i, at de alle burde fjernes nu.
-Godt. Så er det klaret. -På plads.
Jeg har noget. Jeg har faktisk en meget stor
og interessant samtale.
-Peugeot har lavet en interessant bil. -Det er jeg sikker på.
-Umuligt. -Det har de.
Jeg har et billede af den her, se. Den hedder e-Legend.
Hov.
Den har to elektriske motorer, den har 456 hestekræfter,
og den er designet til at ligne den gamle Peugeot 504 Coupe.
-Det gør den ikke. -Det siger de. Det gør den lidt.
Det gør den ikke. Den ligner nærmere 505 GTI.
På en ret kedelig måde.
Jeg er ligeglad med, hvilken gammel bil den ligner lidt. Den ser fantastisk ud.
Det gør den. Hvornår kan vi købe den?
Det kan I ikke.
Det er bare en slags konceptbil.
Men hvad du kan købe lige nu, er den her.
Gud! Virkelig?
Ja. Den hedder Rifter. Det er en slags dieselvarevogn.
-Hvad er der galt med Peugeot? -Godt spørgsmål.
Hvorfor minder de os om, at de plejede at bygge
-rigtig flotte biler... -Ja.
Og så kan vi kun købe kedeligt lort som den der!
Det er forbløffende,
for hvorfor lave en konceptbil, medmindre man ikke kan...
Når man går til grønthandleren, og der er et saftigt æble:
"Det har vi ikke. Der er nogle mugne æbler bagved."
Peugeot, gå til en grønthandler og se, hvordan de gør forretninger,
og lær af dem.
For nogle få måneder siden var der et problem i Storbritannien...
Det har faktisk stået på i et år.
...hvor unge kører på knallerter på fortovet
med en anden ung bagpå, hvor de tager folks telefoner
og gamle damers tasker
og al den slags, mens de kører.
Ja, det er et problem for politiet, for på travle bygader,
hvordan jager man en knallert? Det kan man ikke.
Præcis. Nej. Men politiet har fået en idé,
som de troede, der kunne løse det.
Hvilket dybest set er at vædre knallerttyvene.
Der er en optagelse...
Vi har faktisk billeder af det her.
Klar? Her er han, og...
Ned med dig.
Og...
Sådan skal det være. Det går vi alle ind for, ikke?
Ja.
Det er den eneste gang i mit liv, jeg har villet være politimand.
-Nej, det kan du ikke. -Hvorfor?
-Du har ikke overskæg. -Det er sandt.
Nej, men... Okay, jeg har fået en idé.
Gud! Er den tåbelig?
-Lad mig forklare. -Så er det et ja.
Lad os se, hvad folk synes.
De bedste i verden, politiet, er på patrulje,
og den slags gør de ikke så ofte nu, som vi nok alle ved.
Men selv hvis de gjorde det, er chancen for at møde nogen,
der faktisk er en knallerttyv
på et sted, hvor de realistisk set kunne køre dem ned, ret lille, ikke?
-Jo. -Hvad så med den her idé?
Når vi alle kører i vores biler,
hvis vi ser en motorcykel, så vælt dem.
Vent, hvad? Alle motorcykler?
Ja. På et tidspunkt må man ramme den rigtige
og vælte en knallerttyv.
Vent, er det ikke ligesom Pol Pot, der henrettede alle med briller,
i tilfælde af de havde læst en bog?
Jo. Jeg ved, at I to ikke er knallerttyve,
det ved jeg. Men I kører på motorcykel, og det er fint.
Jeg må indrømme, at I vil få ondt i knæene og lidt hudafskrabninger.
Ja, og mange andre, inklusive Ewan McGregor.
-Jamie Oliver. -Ja.
Ross Noble...
-The Hairy Bikers, for Guds skyld! -Ja.
-Du kan ikke vælte dem alle. -Ja. Det siger du,
men de er bare følgeskader, hvis du tænker over det.
Hovedsagen er, at vi uvægerligt vil gøre en ende på knallerttyve
og more os på samme tid.
-Det vil more jer. -Du kan ikke bare vædre motorcyklister.
Ikke vædre dem. Bare et let puf.
Er her nogen, der kører på motorcykel?
-Flot. Ja. -Gør I?
Beklager.
Det er vist enden på Samtalegaden,
-ikke sandt? -Vi bør stoppe.
Lad os gå videre.
Ja. Tidligere remsede Jeremy alle de vidunderlige
og bemærkelsesværdige biler op, som Lancia havde lavet i årenes løb.
Men lad os ikke glemme,
at Porsche også har lavet nogle ret bemærkelsesværdige biler.
Absolut. Der er 911'eren, der var en anden slags 911,
der var en lidt anderledes 911, der var grøn.
Ja, men dette år markerer halvtredsårsjubilæet på,
hvad jeg mener, må være den bedste Porsche.
Er det en 911?
Nej.
Den hedder Porsche 917.
Og selvom man ingen interesse har i motorsport,
genkender man nok denne maskine.
For det er muligvis den mest ikoniske racerbil nogensinde.
I dag er Porsche den mest succesrige bilproducent ved Le Mans.
De har 19 sejre.
Men det er denne bil, der startede det hele.
Det er denne bil, der gav dem den første, vigtige sejr.
Og med sådan en stamtavle er den selvfølgelig ret værdifuld.
Cirka 14 millioner pund.
Så da vi spurgte assurandørerne, om dette ville være okay, sagde de ja,
men ikke den ulykkes-tilbøjelige dværg.
Det må være Kaptajn Langsom.
Lad os se, om jeg kan få liv i den for jer.
Det første, I skal vide, er,
at selvom 917'eren ligner en stor, bred bil,
er den det faktisk ikke.
Så er jeg inde.
Gud, den er lille!
For pokker da!
Larmen er forbløffende!
Forestil jer det her i et 24-timersløb.
Selvom det er en 50 år gammel bil,
er 917'eren stadig hurtig efter alle årtiers standarder.
Nul til 100 på 2,7 sekunder.
Topfart, 360 kilometer i timen.
Og den blev bygget uden kompromis
med det absolutte minimum af materialer.
Så for eksempel er karosseriet, hvilket er meget tæt på mit hoved,
fiberglas, 1,2 millimeter tyk. Det er alt!
Foran mig har jeg en stor omdrejningstæller,
en olietemperaturmåler og en olietryksmåler.
Det er al den information, man får.
Hvis de viser korrekt, betyder det, at motoren ikke vil eksplodere,
og det betyder, at man kan give den gas!
Det er verdens hurtigste kano!
Motoren på fem liter og 12 cylindre yder 621 hestekræfter,
hvilket er beskedent efter dagens hyperbilers standarder.
Men den vejer kun 800 kilo.
Som resultat er forholdet mellem kraft og vægt
helt i top!
For pokker, den er noget særligt!
Det forbløffer mig, at Porsche lod mig køre den.
De gav mig ingen træning, de satte mig bare ind og sagde:
"Træk i den og drej på den, så skal det nok gå."
Hvad der er mere fantastisk, er faktisk, at den her bil eksisterer,
fordi svangerskabet var...
Lad os bare sige, at det var svært.
Historien om dens fødsel starter i 1968,
hvor motorsportens ledelse,
som var bekymrede for, at motorsportens uregulerede top blev for hurtige,
for dyre og for farlige,
erklærede, at sådanne maskiner ikke måtte have motorer på over tre liter.
Men ledelsen sagde også,
at hvis man kunne bygge 25 gadelovlige versioner af sin racerbil,
ville motorbegrænsningen blive forøget til fem liter.
For de vidste nemlig, at ingen sportsvognsproducent
faktisk havde råd til det.
De troede ikke, at nogen ville bide på.
Hvad de ikke havde regnet med,
var Porsches motorsportsdirektør, Ferdinand Piëch.
Dengang var Porsche et lille og fattigt hold,
slet ikke som det succesfulde firma, vi kender i dag.
Men Piëch var så opslugt af at få en sejr ved Le Mans,
at han besluttede at bygge de 25 biler.
Selvom det næste Le Mans kun var fem måneder væk.
Så alle, og jeg mener alle, bogholderne, lederne,
de junioransatte, sekretærer, alle blev hevet væk fra skrivebordene
for at arbejde på bilerne ved produktionslinjen.
De blev faktisk kendt som sekretærbiler.
Det forhutlede Porsche-hold nåede det lige inden fristen.
Og motorsportsinspektørerne godkendte de gadelovlige biler,
formodentligt uden at inspicere dem alt for nøje,
da de ville have bemærket, at de fleste af dem havde lastbil-aksler.
Med grønt lys til for Porsche til Le Mans
gik Piëch i gang med at få biler klar i tide.
Det positive var, at de var utroligt hurtige.
En bil blev målt til 383 på Mulsanne Straight.
Ulempen var dog, at de var forfærdeligt ustabile
og stort set ikke til at køre.
Føreren vidste simpelthen ikke, hvad bilen ville gøre.
Der var så meget fleksibilitet i chassiset,
at gearstangen raslede rundt.
De skiftede gear, og når de satte hånden der næste gang,
var den et andet sted.
Piëch håbede på en stor sejr ved Le Mans i 1969
Men det blev en katastrofe.
En af de privat tilmeldte biler kørte galt i første omgang, og føreren omkom.
De andre brød sammen, som løbet trak ud, indtil kun én var tilbage,
kørt af denne mand, den britiske kører Dickie Attwood.
Svært ville være at sige det mildt.
Livstruende ville være en anden måde.
-Ja. -Den var et uhyre.
Den var skabt til fart. Som en kugle gennem luften,
men der var ikke nok tryk på karosseriet til at holde den på jorden.
Og jo hurtigere man kørte, jo mere ustabil var den.
Den var så skrækkelig, at jeg ventede og håbede på, at den gik i stykker,
og det gjorde den til sidst.
Men der gik 21 timer, før den gik itu. Vi førte med seks omgange.
Så vi havde ikke langt tilbage, men jeg var glad for, at den gik i stykker.
Ufortrødent hyrede Porsche den britiske motorsportsingeniør John Wyer,
der hjalp med at udvikle Ford GT40, til at udrede 917'erens køreegenskaber.
Og han løste problemet med lidt hjælp fra Moder Natur.
Og efter en virkelig lang prøve, bemærkede Wyer og hans førere,
at selvom bilens front var dækket af døde insekter,
var der ingen på bagvingen,
hvilket må have betydet, at luften ikke flød over den,
og at den ikke producerede tryk
til at presse bilen ned mod banen.
Efter at have omdesignet aerodynamikken hos deres problembarn,
ankom Porsche til Le Mans i 1970 med fornyet håb,
og Dickie Attwood sad endnu en gang bag rattet.
Under løbet var 917'erne så fantastiske hurtige som altid.
Men denne gang var de heldigvis meget mere stabile.
Og selvom tæt regn krævede offer efter offer,
nåede Attwood og 917'eren først til det ternede flag
og gav Porsche deres første sejr ved Le Mans.
Det var en sejr, de havde svært brug for, for de havde bogstaveligt talt
sat firmaet på spil for det.
Det er også sandt, at denne bil næsten knækkede Porsche, ikke?
Fordi de var et meget lille firma.
Det gjorde den. Igen var det Ferdinand Piëch,
og han var ret ekstrem.
Han var så engageret i det,
at det næsten ødelagde firmaet.
Motorsportsprogrammet ødelagde næsten Porsche.
Fra det øjeblik kunne 917'eren ikke stoppes,
da den begyndte at skabe sin egen legende.
Det følgende år ved Le Mans på vej til endnu en knusende sejr,
blev den målt med over 387 kilometer i timen.
Den rekord holdt i over 20 år.
Og i det samme løb var den så hurtig,
at den samlet kørte 5.334 kilometer,
en afstandsrekord, der først blev slået i 2010.
Og hvis det ikke var nok, kom Hollywoods største benzinelsker, Steve McQueen,
til Le Mans og gjorde 917 til et filmikon.
Og nu, eftersom legenden fejrer sin 50-årsfødselsdag,
synes jeg, at den fortjener en sjov dag.
Så jeg tænkte, at vi kunne sætte hr. Dickie Attwood tilbage i den
for at lade den strække benene lidt og sætte lidt fut i tingene.
Og mens han er der, så lad os se, hvordan den gamle legende, bilen altså,
klarer sig mod en moderne Porsche.
Specifikt denne Porsche, 911 GT2 RS.
Den største kanon i Porsches arsenal.
Opmærksomme seere vil have bemærket, at jeg rent faktisk ikke kører,
og det er, fordi jeg har besluttet at gøre det ordentligt.
Vi sætter en gammel Porsche Le Mans-vindende racerkører
op imod en ung Porsche Le Mans-vindende racerkører,
fordi dette er Neel Jani. Han vandt for Porsche i 2016 i 919'eren.
For at være ærlig er han nok også lidt bedre til det, end jeg er.
Hvad bilerne angår, er det på papiret svært at afgøre.
Vi har 700 hestekræfter her, 621 i 917'eren.
Men 917'eren vejer kun 800 kilo.
Den her vejer 1.830 kilo.
Den er et ton tungere, men vi har moderne dæk,
moderne bremser og en moderne gearkasse med knapper,
så Guderne må vide det. Lad os finde ud af det.
Hvad jeg ikke havde taget højde for, var Dickie.
Frækt!
Se, hvor hurtigt han kører.
Manden er bindegal... Han er 78.
Han kører godt, ikke?
Det går enormt hurtigt på vej ind i svinget.
Så er det nu.
Tag ham.
Den røde tåge har lagt sig igen efter næsten et halvt århundredes pause,
og hr. Attwood er blevet vanvittig.
Ja, det kunne være nu.
Ja!
Åh nej! Han har narret dig.
Du kan ikke bremse bedre, for du er for tung.
Men i sidste ende sejrede ungdom og moderne gummi over den flade hat.
Vi er i hans område. Sådan.
Ja!
Flot arbejde.
Godt. Jeg kan beholde mit job.
Ja, det kan du vist godt.
Giv et bifald for Dickie Attwood.
-Han havde gode svar. -Godt gjort.
-Jeg elsker Dickie Attwood. -Han er fabelagtig.
-Skøn. -Dickie Attwood er fantastisk.
-Ja. -Virkelig skøn.
Se bare, James, nogle gamle mænd kan godt køre hurtigt.
Jeg siger det bare.
Jeg vidste ikke... Ferdinand Piëch, der lavede 917'eren?
Senere lavede han Bugatti Veyron, ikke?
Jo, præcis. Og før det
lavede han Audi Quattro, den originale.
Og hans bedstefar lavede Folkevognsboblen,
og jeg tror, det var hans fætter, der lavede 911'eren.
-Ja. Hans fætter, Ferdinand. -Ja.
De hed alle sammen Ferdinand. Det er to familier.
Porsche blev grundlagt af Ferdinand, der fik en søn,
der overtog selskabet, og han hed Ferdinand.
Og han gav det til sin søn, der hed Ferdinand,
og han lavede 911'eren. De hed allesammen Ferdinand.
Ja, men den anden Ferdinand, han havde en søster...
-Ja. -Hed hun Ferdinand?
Nej. Hun led Louise...
-Ja. -...og hun fik en datter, der hed Louise.
-Det er rigtigt. -Og en søn, der hed Ferdinand...
Og det var Ferdinand Piëch, som vi ser der?
Præcis. Han lavede den bil.
Det er intet under, at 911'eren aldrig ændrer sig,
for familien har ingen fantasi.
"Hvad skal vi kalde vores søn?
"Ferdinand".
Vil I gætte, hvad Ferdinand Piëchs søn hed?
-Colin? -Nej. Det var Ferdinand.
Nå? Sikken overraskelse.
Nå, skal vi gå videre?
Lad os gå videre. Som I nok kan forestille jer,
skal vi rejse en del for at lave det her program.
Blot i denne serie alene
har vi været i Colombia, Detroit, Las Vegas, Skotland,
Tbilisi, Baku, Istanbul, Helsinki og Chongqing.
Mongoliet, Hongkong, Florida, Spanien,
Frankrig, Italien og Schweiz.
Alt det for at lave 13 programmer.
Ja. Og vi finder ikke på det. Vi har virkelig været så langt væk.
Det betyder, at vi har måttet gå igennem en masse lufthavne,
og de drev os næsten alle til vanvid af mange små grunde
og én stor.
-Ja, dig. -Hvad?
Dig. Vi skulle rejse alle steder med dig,
og du holder aldrig op med at brokke dig.
Måske brokker jeg mig lidt.
-Lidt? -Ja.
De første 20 minutter af den film, vi nu skal se,
er ren brok, før vi når til pointen.
Ja. Det er sandt, men det er det værd, som I vil se.
Dette er Londons Stanstead lufthavn,
der slet ikke ligger i nærheden af London.
BAGAGEAFLEVERING OG INDTJEKNING
Så er vi her. Wetherspoon-pubber med landingsbaner
og milevis af bånd til at gøre ens liv værre.
Og hvorfor er der brug for to timers indtjekningstid?
To timer til at få min kuffert fra indtjekningen
til den mur derovre, hvor flyet er.
To timer! Jeg kan næsten nå tilbage til London på to timer.
Skønt, sikkerhedskontrollen. Tid til at tage alt mit tøj af
og give nogen min tandpasta. Og ved I, hvad det værste er?
Folk i disse køer er ganske enkelt idioter.
Se hendes sko. Kan du se det? Se hende.
Hun ligner Elton John i Tommy.
Det vil tage hende tre timer at få hver enkelt af.
Og tag jeres computere frem nu, mens I står i køen,
ikke når I kommer frem.
Jeg kom med et tog med 2.000 mennesker om bord,
og der var ingen sikkerhedskontrol. Men vil man på et fly, skal man det her.
Og selvfølgelig... Bliver ens taske udvalgt til en særlig gennemgang?
Selvfølgelig.
Ja, sådan. Man har været igennem en røntgenmaskine...
Tager man på hospitalet og tager et røntgenbillede af et ben, siger man:
"Jeg kan se, det ikke er brækket,
men lad os lige skære dig op, så vi er sikre."
Den er blevet røntgenfotograferet! Hvorfor kigger du igen?
Sådan. Ja. Salt,
selvhævende mel, normalt mel,
bagepulver, talkum, det er mod min fodsvamp.
Jeg lægger dem i klare poser.
I samtlige lufthavne,
uanset hvor man rejser... Hvorfor er de så så interesserede
i mine krydderier og medicinske fornødenheder?
Det ved jeg ikke.
Og så er man ude af sikkerhedskontrollen og direkte ind i en butik,
hvilket ikke ville være så slemt, hvis den solgte noget, man ville have,
såsom toiletpapir eller kattemad, men nej, de sælger kun parfume.
Og hvorfor tror de, at når man når til en lufthavn:
"Jeg får pludselig lyst til at dufte ligesom Victoria Beckham"?
Og så er der reklamerne. Se den tumpe.
Ingen reklamer i lufthavne giver mening.
Og så er der de idiotiske sloganer fra firmaer,
der laver ting, man ikke forstår.
"Håndter din infrastruktur som en visionær, ikke som en funktionær."
Hvad betyder det? Der kunne lige så godt stå:
"Håndter din infrastruktur som en visionær, ikke som en butikstyv."
Der er en butik i Heathrow, der sælger en urtepottehest i naturlig størrelse.
Hvem, når de skal om bord på et fly, tænker:
"Ja, det er lige, hvad jeg har brug for. En skrøbelig, sart urtepottehest
til at slæbe rundt på"?
Jeg vil starte et flyselskab ved navn: "Jeg tager chancen der."
Man dukker op, stiger om bord på flyet, og det letter.
Ingen om bord dufter som Victoria Beckham.
Ingen sikkerhedskontrol. Intet. Eksploderer det, så eksploderer det.
Ikke at man må sige "eksploderer" i en lufthavn nu om dage,
for så ryger man i fængsel i 400 år.
Hvorfor har hun joggingtøj på?
Så hun er tilpas.
Hun skal ikke op i et kampfly. Hun skal til Spanien.
Der er ingen jeans... eller der er ét par.
Jeg har jeans på. Jeg tænker ikke:
"De her jeans er så ubehagelige. Gid jeg havde taget en kaftan på."
Og det er bare begyndelsen på problemerne i en lufthavn.
Nu kommer der et stort problem. Afstanden til gaten.
Det ender aldrig.
Selvfølgelig ender det aldrig! Se der!
"Ti minutters gang til gatene."
Der er ikke noget, der hedder ti minutters gang.
Ingen går i ti minutter. En abe eller gnu ville gøre det,
men ikke et menneske. Ti minutters gang!
Afstanden fra indtjekningen til den gate, vi skal hen til,
er 1,2 kilometer.
I Atlanta er gåturen til den fjerneste gate to kilometer.
I Beijing er det 3,2 kilometer.
Det forbløffende mirakel er, at jeg ikke er blevet kørt over
af en af de vogne, der siger...
"Advarsel, fedt svin om bord."
Man når et hjørne, og er det slutningen? Nej!
Der endnu 1,5 kilometers korridor.
Ingen har nogensinde fløjet fra gate nummer ét.
Der findes ingen gate nummer ét i hele verden!
"Her er din billet. Gate 374."
Hvor er gate nummer ét?
Nu forstår jeg, hvorfor James May meldte fra til denne film.
Og endelig når man til gaten, der er så langt fra civilisationen,
at de stadig bruger en dotmatrix-printer.
Vi har forklaret ham, at gåturen har været så lang,
fordi fly er brede og har vinger.
Men han lader ikke til at forstå konceptet.
Indrømmer du, at det var langt at gå?
Jeg er ligeglad med årsagen. Det var langt at gå.
Der er ret langt, ja.
Og derfor har vi besluttet at tage hånd om problemet.
For at lukke munden på ham.
Så her ankommer vi til lufthavnen igen
med det, der ligner normal håndbagage.
Hvad jeg har her, som I kan se,
er en helt normal kuffert med hjul.
Hvis jeg folder håndtaget ned, passer den i kabinens skabe.
Men hvis jeg lægger den ned, kan I se,
at den begynder at ligne en bil.
Ikke rigtigt.
Jo. Og den vil begynde at ligne en bil endnu mere,
når jeg har bygget den færdig. Man åbner den blot.
I kan se, at alle mine fornødenheder er her.
Det er faktisk en kuffert. Men her er også et rat.
Vi lukker den. Og nu...
Ja. Lagde du skjorten ovenpå rattet?
-Det er min jakke. -Undskyld.
Bare flyt den fra ratstammen.
Lyn den op. Også...
Hørte du det? Et solidt klik som låsen på en M16-riffel.
Det er min speeder, min bremse, og så vil jeg blot
sætte mig på den og være forsigtig med mine løg.
Og så er jeg klar. Hvor er din?
-Her. Det er den her. -Hvor?
-En bærbar. -Ja.
Læg den på jorden.
-En bærbar med hjul? -Ja.
Ja, men... Nå, så du skal stå på den?
Ja. Og så er jeg smuttet.
-Hvor er din bagage? -I min lomme.
Jeg har undertøj, tandbørste, alt, hvad jeg har brug for.
-Jeg er klar. -Hammond, det ser lidt farligt ud.
Det er det også.
Så jeg har beskyttelsesgrej på.
Er vi så klar til at revolutionere luftfartsindustrien?
Ja. Det værste ved vores arbejdsdage
bliver bedre.
Lad os gøre det.
Det går hurtigt!
Lort.
Jeg ramte det andet skilt.
-Mine bremser er ikke så gode. -Nej. Jeg ramte det store skilt.
En anden fordel er, at jeg er høj.
Jeg er nok 180 cm høj på det her.
Ja, vi har byttet roller.
-Hvis jeg skal være ærlig. -Det er rart.
På kun få øjeblikke ankom vi til indtjekningen.
Det er en god prøve.
Sådan! Jeg er ikke et får!
Jeg er ikke et får! Jeg har løst toldproblemet.
Goddag, undskyld.
Undskyld.
Har du bagage at tjekke ind?
-Nej! -Han står på den.
Jeg har den her.
-Han er normalt ikke så høj. -Hold kæft.
Ind i sikkerhedskontrollen.
STÅ I KØ HER
Gud. Min fod.
Undskyld.
-Det var min anden fod. -Ja, det skete.
Kan du tage din computer frem, tak?
Hvad? Det er en computer. Se.
-Det er en computer. -En computer med hjul.
Ja. Det er enkelt.
Og det er et rat.
Og hvad er det?
En bil.
-Åh gud. Af med tøjet. -Ja.
Vil du se min penis?
Ikke lige nu.
Sådan.
Tak. I har nok aldrig set et rat
komme gennem kontrollen.
Fremad.
Jeg har faktisk ni hjul på kufferten, hvis vi ikke tæller det her med.
Det var en stor fejl.
Ja. Undskyld.
Snart kørte vi gennem de toldfrie butikker.
Det virker ved at læne sig for at styre det.
Det kører på det, der vistnok hedder trucks,
hvilket er de små hjul under skateboards.
De kører i den retning, man læner sig.
Gør plads! Undskyld, frue.
Det ville være bedre, hvis den larmede lidt.
Goddag, det er fremtiden.
Sådan en vil jeg have.
I trækker jeres kufferter i stedet for at bruge den til at komme til gaten.
Undskyld. Jeg... Tak.
Ved fuld kraft har jeg en topfart på 45 kilometer i timen,
men jeg bruger det ikke,
for ved fuld kraft kan man slet ikke styre.
Nej! Undskyld...
Jeremy, du slog en mand ihjel.
Lort. Nej.
Hammond er færdig!
-Det gjorde ondt. -Han er færdig!
Men med tiden begyndte jeg at få styr på min maskine.
Håndbremsesving.
-Hammond! -Hvad?
-Jeg drifter på en kuffert. -Nej, du gør ej.
Det er nærmere en racerbane end en butik... Lort!
Kan nogen... Det her er... Hvor er bestyreren?
Det så sådan ud, da vi kom.
Vi kan prøve at genopbygge det.
-Eller... -Vi må gøre det.
Jeg slog faktisk mit ben. Ikke at du bekymrer dig.
Jeg bekymrer mig, når du kommer til skade,
hvilket er hver gang, du sætter dig i et køretøj.
-Hvor bekymret er du? -Jeg var...
Jeg har virkelig slået min ankel.
Du får ikke en tur med flyvende ambulance for at køre ind i nogle chokoladestænger.
Vi besluttede hurtigt, at i stedet for at genopbygge Toblerone-bjerget
burde vi bruge den indhentede tid på at få en drink.
Undskyld.
Gud. Må jeg... Undskyld. Det...
Det er svært at bremse.
-Hvad skulle det være? -Jeg tager en gin og tonic.
To gin og tonic, tak.
-Så det er et skateboard... -Ja.
...med en motor fra en trådløs boremaskine?
Og så får den strøm fra batterierne i computeren.
-Er det rent faktisk... -Ja.
En computer. Ja. Og min computer virker.
Det er faktisk ret smart.
Ja, der var måske et lille uheld
med Tobleronen, og jeg slog en mand ihjel.
-Det gjorde du. -Men bortset fra de små tilbageslag,
går det ret godt. Hvornår har vi nogensinde på vores rejser
stoppet for at få en gin og tonic i en lufthavn?
-Det har vi aldrig haft tid til. -Aldrig.
CHAMPAGNE - MORGENMAD
Efter vores drinks begav vi os ud i virvaret af korridorer.
Dette betød, at jeg endelig kunne give den gas på min kuffertmobil.
Det går hurtigt!
Den kører ligesom en Tesla!
Goddag.
Nyder I gåturen?
Hammond havde derimod valgt at bruge rullebåndet.
Ja! Jeg sparer på computers batterier ved at gøre det her.
Jeg skal bare... Vent.
Hvordan kommer jeg af for enden?
Okay, jeg er i bakgear.
Jeg holder stille, men kun fordi jeg er i bakgear.
Hvis i tager et skridt...
Efter vi endelig var genforenet...
Af banen.
...ankom vi til afgangsgaten, friske og rolige.
Der er intet at se her.
Er det gate 88, Hammond?
Hvad? Nej, det er den her.
Der er intet fly!
Og efter den forfærdelige skuffelse, tilbage til teltet.
Den sidste del var god.
Det gjorde ret ondt.
Vi ved, hvordan hans fungerer...
Jeg faldt ud af en gangbro!
Ja, og det er jeg ikke interesseret i. Jeg vil høre, hvordan din fungerer...
Det er præcis det samme.
Det er en trådløs boremaskinemotor og nogle computerbatterier.
Og du siger, at den har en topfart på 45 km/t?
Jeg kørte 45, da jeg faldt ud af gangbroen.
-Jaså? -Ja, 45.
Jeg troede heller ikke på ham, så da der var blevet ro i lufthavnen,
organiserede vi et kapløb.
Ja. Vi fik nogle førere. Jeg fik Abbie til at køre min kuffert.
Ja, og min computer blev kørt af Aaron Davis,
den næsthurtigste unge skateboarder i Storbritannien.
Bedre fås de ikke.
Vent, jo.
Man kan få den hurtigste, men jeg...
Men det gjorde du ikke. Hvem vil se løbet?
-Ja! -Okay, spil filmen.
Her er Abbie på min fremragende kuffert,
og her er Hammonds mand på computeren.
Og lad os se, hvad der sker.
Tre. To. En.
Spændende!
-Det er det. Nå... -Jeg...
Op med hænderne, hvem vil gerne have en af dem
-til at komme rundt i lufthavnen? -Det vil de!
-Der kan du se. Vi har fat i noget. -Ja. Det er vejen frem.
Vent lige. Jeg vil gerne spørge,
om det er det første løb i historien, hvor alle deltagerne
kørte galt inden løbets slutning?
-Sikkert, ja. -Sikkert.
Og da I brugte jeres opfindelser, faldt du af
og slog dig, mens du slog en mand ihjel og faldt ned fra en gangbro.
Ja, det gjorde jeg.
-Det skete, ja. -Og jeg kørte ind i Tobleronerne,
hvilket også gjorde ondt.
Så de ting, I har skabt, er til fare
for brugerne og alle andre i lufthavnen.
-Fair nok? -Ja.
Det er faktisk fair, nu jeg tænker over det.
Og efter den forfærdelige skuffelse er det tid til at slutte af.
Næste uge kommer der et Grand Tour-særprogram.
Vi forsøger at krydse det store vildnis,
der er Mongoliet, i en bil, vi selv har bygget...
Eller som de har bygget...
Vi ses da. Pas på jer selv. Godaften.