‫לא, אל תלכי.‬
‫אני אחזור, פרח קטן.‬
‫אבל עד אז, את צריכה לדעת משהו.‬
‫תקשיבי לזה, קילת'.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫הרוח?‬
‫הכוח שלך.‬
‫עכשיו תקשיבי לזה.‬
‫רוח, אש...‬
‫והאדמה, ומים.‬
‫לעולם אל תיסוגי. ככה.‬
‫את רואה?‬
‫הלהבה לא מתקיימת בלי אוויר.‬
‫ואנחנו אשארי אוויר, לא כן?‬
‫אנחנו נועדנו לעבור באש.‬
‫זה לא כואב לך?‬
‫רק אם תאפשרי לזה.‬
‫הגיע הזמן שאימא תלך.‬
‫אפשר ללכת איתך?‬
‫תמיד תהיי איתי.‬
‫ויום אחד תהיי מוכנה למסע משלך.‬
‫את צריכה רק להקשיב.‬
‫אגדת ווקס מכינה‬
‫ואז...‬
‫חזרתי שוב לחיים!‬
‫זה ממש נותן פרספקטיבה לחיים, אתם יודעים?‬
‫אני מרגישה מפותחת יותר, בוגרת יותר.‬
‫את נראית בוגרת יותר.‬
‫אקבל את זה כמחמאה, משום שאני כה בוגרת.‬
‫וקס מבין את העניין.‬
‫נכון, אחי?‬
‫בטח. פרספקטיבה חדשה לגמרי.‬
‫קילת'?‬
‫קילת'!‬
‫יש בעיה כלשהי?‬
‫לא. אין בעיה.‬
‫פשוט... אנחנו קרובים כל כך לפיירה.‬
‫משם הגעת?‬
‫לא, אני אשארי אוויר.‬
‫אשארי האש חיים שם, ומגינים על הבקע למישור האש.‬
‫זה אחד מהמקומות האחרונים שבהם אימי נראתה בחיים בארמנטה שלה.‬
‫קילת', צר לי מאוד.‬
‫אם אנחנו קרובים לפיירה, אולי כדאי ללכת לשם?‬
‫הייתי רוצה, אבל תושבי טל'דורי תלויים בנו.‬
‫לא, אתה צודק.‬
‫זה בסדר. לא התכוונתי...‬
‫אלך להביא עוד עצים.‬
‫כמה זמן גרוג נעדר?‬
‫לא לוקח כל כך הרבה זמן לעשות צרכים.‬
‫מדובר פה בגרוג.‬
‫אלך לבדוק מה איתו.‬
‫קחו, למדורה.‬
‫קרייבן אדג'?‬
‫כן?‬
‫יופי, אתה שם.‬
‫אני רעב.‬
‫כן, לדם.‬
‫אז אני אוהב לחתוך אנשים כדי להזין אותך, כן?‬
‫כלומר, הם מתפרקים לגורמים, כמו בחלום.‬
‫אבל אם יורשה לי לשאול, האם תהיה שבע אי פעם?‬
‫גרוג, אתה מדבר אל הקקי שלך?‬
‫כן, אני רק משליט בעלות.‬
‫אתה יכול לנגן לי נעימה?‬
‫אתה יודע, אני לא רוצה שמישהו ישמע אותי מפגיז.‬
‫בטח, כן, ליווי לחרבון.‬
‫לזה הוכשרתי כל חיי.‬
‫אם כך,‬
‫איפה הייתי?‬
‫זה רועש מספיק בשבילך?‬
‫כן, זה טוב!‬
‫אז הייתי רוצה לדעת, כאילו, מה יוצא לך מזה?‬
‫דמם של אויביך מזין אותי.‬
‫החוזק שלהם נהפך לשלך.‬
‫אלה החילופין בינינו.‬
‫באמת? כלומר, אני משולהב בטירוף בזמן השימוש בך, אבל יש תחושה שמעין...‬
‫אין לזה חשיבות.‬
‫כל מה שחשוב זה...‬
‫סליחה.‬
‫אני רעב, תמיד.‬
‫בחיי, אני מזדהה עם זה.‬
‫לא! תניח לי לנפשי!‬
‫וקס, אתה בסדר?‬
‫מצטער. כנראה נמנמתי.‬
‫חשבתי שראיתי דרקונים.‬
‫אתה רוצה שאחליף אותך?‬
‫לא, תנוחי.‬
‫אני רק צריך לחלץ איברים.‬
‫נו כבר, לעזאזל. למה אתה לא יורד?‬
‫תשירו איתי, חברים.‬
‫דרך, דרך, אנחנו בדרך‬
‫מזל שאתה ואני לא שמוקים‬
‫אנחנו בדרך המזדיינת‬
‫- כן! - גרוג!‬
‫סליחה.‬
‫תיזהר, ילד מגודל.‬
‫הרגשתך השתפרה?‬
‫היא תשתפר כשנגיע לשם.‬
‫היי, סקנלן?‬
‫אתה מכיר מילים קסומות וכדומה.‬
‫אכפת לך להציץ בזה?‬
‫מה, שמרת את זה?‬
‫"ולנטייר".‬
‫לכל הרוחות. מה אתה... איך עשית את זה? מה אמרת?‬
‫"ורטונה"? "וירידיאן"? ולדנית?‬
‫וירוס-גניטלי.‬
‫שמוק.‬
‫טוב, טוב, טוב. מה דעתך על זה?‬
‫אני אומר לך את מילת הקסם תמורת טובה.‬
‫איזו טובה?‬
‫אה, כן, זה העניין. לא אגיד לך.‬
‫תצטרכי לסמוך עליי.‬
‫פגשתי מקקים מהימנים יותר ממך.‬
‫ולנטייר.‬
‫סקנלן! אתה טס!‬
‫וקס, את מפסידה!‬
‫ממש צריך לחוות את זה אישית כדי ממש...‬
‫להבין את ה...‬
‫מה?‬
‫סקנלן!‬
‫אני נשבעת באלים,‬
‫אמתח את שערות הערווה שלך במקום מיתרי הקתרוס!‬
‫אין לנו זמן לזה!‬
‫חבר'ה, יש הר געש, והוא עצבני יותר מווקס.‬
‫מה? הר הגעש אמור להיות רדום.‬
‫כן? אז הוא לא.‬
‫לא! הבקע אל מישור האש נמצא שם.‬
‫אם הוא מתפרץ, אז פיירה...‬
‫אשארי האש עלולים להיות בצרה.‬
‫אז הם יצטרכו להתמודד עם זה בעצמם.‬
‫אני מצטער, קילת', אבל ההוראות של אוסיסה היו ברורות מאוד.‬
‫וקס?‬
‫קילת'!‬
‫יכולת לרדוף אחריה אילו היה לך מטאטא מעופף.‬
‫טל'דורי כולה בסכנה.‬
‫אי אפשר לסטות מהדרך בכל פעם שאנחנו רואים מישהו בצרה.‬
‫זה לא סתם "מישהו בצרה". אלה בני עמה.‬
‫אחי, קילת' הייתה נוטשת הכול כדי לעזור לנו.‬
‫במיוחד לך.‬
‫הצילו!‬
‫זה בסדר. לך אל המשפחה שלך.‬
‫תודה לך.‬
‫אימא!‬
‫פיירה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מגיעים הנה נוספים.‬
‫- אנחנו זקוקים לעזרה. - אבא?‬
‫קילת'?‬
‫לא ידעתי מתי אראה אותך שוב.‬
‫אני לא מאמין שאת פה.‬
‫בוודאי באת לארמנטה שלך.‬
‫אני... מה גרם את זה לפיירה?‬
‫יש המון נספים.‬
‫הבקע אל מישור האש נפער לרווחה.‬
‫זה בלתי אפשרי. הוא היה מאובטח לאורך הדורות.‬
‫זה היה דרקון. הוא המיט חורבן על אנשינו.‬
‫את זוכרת את סרקונוס?‬
‫כמובן. הרוחות משגיחות עליך, מנהל ביה"ס.‬
‫ועלייך, קילת'.‬
‫באתי ברגע שיכולתי,‬
‫אבל אחינו ואחיותינו כבר הושמדו.‬
‫אם לא נמצא דרך לסגור את הבקע בהקדם,‬
‫ריבונות האש תכלה את שלנו, והוא יישאר פעור לעד.‬
‫קילת', אני צריך שתבואי איתי.‬
‫בדרך כלל, האבנים השואבות אוטמות את המעבר.‬
‫אבל כשהדרקון הרס אותן, הבקע נפער לרווחה.‬
‫הבהמות הללו מגיעות בגלים,‬
‫בזמן שמאלפי-האש שלנו הודפים אותן.‬
‫איך נסגור את הבקע?‬
‫בשליטה בלהבות עצמן. שנינו.‬
‫אבא, אני... לא בטוח שאני...‬
‫יש לנו מזל שבאת. יצאת לארמנטה שלך.‬
‫שליטתך באש בוודאי מתקדמת בהרבה משלנו.‬
‫אפשר היה לצפות.‬
‫מאלפי-האש זקוקים לקסם שלנו כדי לאטום אותה.‬
‫עוד מזדיינים כאלה!‬
‫הבאתי סיוע.‬
‫אין שום מצב. קילת'?‬
‫קימה? אלורה!‬
‫אבל נהרגתן.‬
‫אנחנו בהחלט בחיים. איפה שאר הצוות שלך?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫זה היה טבח.‬
‫מישהו רואה את קילת'?‬
‫הו, כן.‬
‫אתם יודעים בעזרת מה נלחמים באש?‬
‫בעזרת אש?‬
‫בעזרתי.‬
‫טרינקט, הגיע הזמן לגשת לעבודה.‬
‫סקנלן! את המילה בבקשה!‬
‫רק תגידי "כן" לטובה ותקבלי אותה!‬
‫אני מקווה שתיפול ללבה, חריאת!‬
‫נו, זה לא היה "לא".‬
‫בואו נגביר את החום‬
‫סקנלן.‬
‫קילת', אם נביא את החברים שלך, תוכלו לסדר לנו קצת זמן?‬
‫כלומר... בהחלט נוכל לנסות.‬
‫מישהו פורץ דרך!‬
‫- זה גדל... - תחזיק.‬
‫אני רעב. תזין אותי.‬
‫טוב, אני מנסה,‬
‫אבל לאף אחד מהם אין קרביים ארורים!‬
‫מה אמרת, ידידי?‬
‫אשמח לקצת פאי אוכמניות!‬
‫מה?‬
‫שיט, שיט, אני דליק מאוד!‬
‫היי!‬
‫רגע, מה?‬
‫אלורה וייסורן המזדיינת!‬
‫זה לא חלק משמי, אבל גם אני שמחה לראות אתכם.‬
‫בזריזות, קילת' ואביה זקוקים לעזרתנו.‬
‫איך ייתכן שאתן פה? באימון, ראינו...‬
‫אלורה הצילה אותנו.‬
‫כשהמגדל קרס, היא סילקה אותנו משם בשנייה האחרונה.‬
‫כמעט חרבנתי בשריון.‬
‫ידענו שאם ת'ורדק חופשי, זה אומר שהבקע פעור.‬
‫חכו רגע, ת'ורדק הגיח מפיירה?‬
‫איך ידעתם בכלל שזה הוא?‬
‫כי אנחנו הסיבה שהוא נמלט.‬
‫לפני שנים, קימה ואני נאבקנו בת'ורדק יחד עם חבורה די דומה לשלכם.‬
‫אבל הוא גבר עלינו.‬
‫בניסיון נואש, השגנו חפץ קדום,‬
‫עוגן הנשמה,‬
‫והחלטנו לכבול אותו אליו.‬
‫כמו רסן מסתורי, הוא משך את ת'ורדק אל מישור האש...‬
‫וכלא אותו שם לעולמים.‬
‫או כך חשבנו.‬
‫בואי. תישארי קרובה.‬
‫טוב, קילת', זהו זה.‬
‫לא. אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫מובן שאת יכולה.‬
‫את חזקה כמו אימא שלך, אולי אף יותר.‬
‫עכשיו.‬
‫כן! כל הכבוד, קילת'.‬
‫אוי לא.‬
‫זהירות!‬
‫תיזהרו!‬
‫לעזאזל! הוא מתרחב!‬
‫אני רעב!‬
‫מה? אין להם דם בכלל!‬
‫אז תמצא לי דם. מייד!‬
‫אני צריכה מקום גבוה יותר!‬
‫טוב, בסדר. זה "ולנטייר"!‬
‫ולנטייר?‬
‫ככה צריך!‬
‫אנחנו מאבדים שליטה.‬
‫שכולם יתאספו סביב!‬
‫ביחד!‬
‫אבא!‬
‫פייק!‬
‫אוי לא! אני מטפלת בו.‬
‫אני מצטערת, אבא.‬
‫האמת היא שלא סיימתי את המבחנים שלי.‬
‫אני... אני מפחדת מדי שאני לא מוכנה.‬
‫פרח קטן, תקשיבי.‬
‫תקשיבי.‬
‫מאחוריך! וקס!‬
‫תקשיבי לכוחך.‬
‫הנני קילת', אשארי אוויר,‬
‫כמו אימי לפניי.‬
‫קילת', מה את עושה?‬
‫קילת'?‬
‫נועדתי לעבור באש.‬
‫קילת'!‬
‫מישור האש.‬
‫זה כואב!‬
‫רק אם אאפשר לזה.‬
‫אני שומעת את זה.‬
‫קילת'!‬
‫לא!‬
‫ילדתי, חשבתי...‬
‫אני בסדר, אבא.‬
‫- מה? - קילת'!‬
‫- קילת', את בסדר! - אלוהים! את בסדר!‬
‫- לכל הרוחות, זה היה מגניב! - חטפתי ממך התקף לב!‬
‫אני חושב שתזדקקי לזה.‬
‫קילת' בת אשארי האוויר,‬
‫מעתה ואילך, ברכת פיירה עימך.‬
‫מבחני המים והאדמה שלך ממתינים לך בארמנטה שלך.‬
‫אבל תמשיכי הלאה בידיעה שבאש את שולטת.‬
‫תודה, סח-האש.‬
‫ואזהרה קטנה למסעותייך.‬
‫ת'ורדק נמלט בסיועו של מישהו שמתחזה לאחד מאיתנו.‬
‫תוודאי שאת בוטחת בסובבים אותך,‬
‫ודעי מה בליבם באמת ובתמים.‬
‫אשים את חיי בידיהם.‬
‫חתיכת חיזיון. אכפת לך להגיד לנו איך עשית את זה?‬
‫כשהאש אחזה בי,‬
‫חשתי חיבור בין המישורים.‬
‫מסע בין שני המישורים.‬
‫זה יכול להיות שימושי. את חושבת שתוכלי לשחזר זאת?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫לא יכולתי לייחל לבני לוויה טובים מכם לקילת' היקרה שלי.‬
‫עד לפעם הבאה, אנא תשמרו אלה על אלה.‬
‫עליה במיוחד.‬
‫היי, אתן מצטרפות?‬
‫לקפוץ לתוך הקלחת כמו בימים עברו?‬
‫אני חוששת שלא.‬
‫נשתדל לסייע בבנייה מחדש של פרייה,‬
‫ואז נצא אל וייטסטון, כדי שהיא תוכל להחלים.‬
‫בנוסף, אנחנו צריכות לבדוק מה קרה בסינגורן.‬
‫העיר כולה פשוט התקפלה ברגע שהדרקונים צצו.‬
‫אלפים. חבורת מנוולים מבוהלים.‬
‫היי, סקנלן!‬
‫תודה על מה שהיה מקודם. זה היה אדיב מצידך.‬
‫כלומר, מה יכולתי לעשות? לתת לך למות? שוב?‬
‫ומשום שאני בוגרת כל כך כעת,‬
‫אני מקבלת את התנאים שלך.‬
‫אני חייבת לך בזאת טובה אחת, כל דבר שהוא,‬
‫שתפדה לבחירתך.‬
‫זה יהיה כיף.‬
‫טרינקט, תרצה לחתום את העסקה?‬
‫נו, באמת!‬
‫אני שונא את הדוב הזה.‬
‫תחזרו הנה.‬
‫חרקים.‬
‫כן, הזהב הזה משמח אותנו.‬
‫לעת עתה.‬
‫והעדר ימשיך לתת מנחות.‬
‫לעת עתה.‬
‫לעולמים.‬
‫האומות יזדעזעו וירעדו‬
‫תחת שלטון קונקלוות הכרומה.‬
‫שלטון, שלדאבונכם, יהיה קצר ימים,‬
‫כלומר, אלא אם...‬
‫תרצו לשמוע מה שיש לי לומר.‬
‫תרגום: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬