Продовжиш завтра.
О боги.
Бродяги.
Ріжте їх!
Треба полагодити до...
Мародери! Біжіть!
Ні! Стійте!
Узяти його.
Гарна робота, хлопче.
Бродяги тобою пишаються.
Бери що хочеш
і навчи їх боятися імені Ґроґ Стронґджоу.
ЛЕГЕНДА ПРО «ВОКС МАКІНУ»
Жодної охорони. Жодного руху.
Упевнений, що саме це місце бачив у видінні?
На сто відсотків. Я зіграв сотню концертів у Веструуні.
Чайових дають мало, зате справді цінують класику.
У кінці я завжди співав «Коли лисий...»
- Скенлане. Зосередься. - Так.
Міфоріз показав, що місто захопили напівгіганти, як Ґроґ.
Ну, нормальний Ґроґ.
А на одному суперм'язистому чуваку були ці нарукавники, вони сяяли.
Забутки.
Що ж, схоже, ті хлопці пішли далі.
Треба повертатися до Вілгенда, поки він не почав нас шукати.
Гей. Їм потрібна наша допомога.
Прошу! Відпустіть!
Клянуся, я віддав усе, у мене нічого не лишилося!
Ну, мій маленький друже, якщо не маєш чого дати,
отже, ти нікчемний, правильно?
Так. Так, я нікчемний.
Тоді геть з-перед очей.
І сподівайся, що удача повернеться.
Дякую.
Валун, пергамент, ножиці!
- Ні! - Що?
Їх лише двоє. Ми легко впораємося.
Ні, якщо вони з бродяг. Це не буде легко.
Гарний кидок.
Схоже, удача не повернулася.
Тут Кевдак.
- Хто такий Кевдак? - Їхній вожак.
Мій дядько.
У нас із Кевдаком погана кров.
І в нього справжній забуток.
Так, але я не знав, що воно таке.
Він називав їх Титановими кулаками.
Він завжди їх носить.
І вони роблять його шалено сильним.
А про скількох бродяг ми говоримо?
Не знаю, ніхто не вів список.
Якось я чув, як сказали про сотні.
- Це багато? - Гаразд.
Якщо ці штуки нам потрібні, треба побити купу Ґроґів звичайного розміру,
а потім якось зірвати їх із рук супер-Ґроґа.
- Треба ще подумати. - Ні.
Я не впевнений, що хочу, щоб бродяги бачили мене таким.
Може, варто почекати наших друзів?
Так. Що нам з тобою робити?
Та облиш, ти ж іще можеш тримати сокиру?
Я б на це не розраховував.
Гаразд, а ти, Скенлане?
Ти в'юнкий, коли цього хочеш. Може, ти нас поведеш.
Власне, Пайк,
ти була б вражена, якби я одноосібно
проник у Веструун і забрав цей забуток?
Ну, це був би твій найхоробріший вчинок.
Тоді так і зроблю.
Якщо Скенлан Революціонер не повернеться за годину,
пообіцяй, що спробуєш знову покохати.
Я постараюся.
Я не знала, що твої бродяги так тебе нервують.
Я не нервуюся.
Мені соромно.
Перед тим, як ви мене прийняли, моє життя було...
Вілгенд знав, про що не слід питати.
Ти не мусиш усього розповідати, якщо не хочеш.
Але тобі може стати легше.
Коли я був з бродягами, багато чого накоїв.
Багато поганого.
Давай!
Сумніваюся, що я б тобі сподобався.
Для нас мала значення лише жорстокість.
Я брав усе що хотів, без вагань.
Ніщо й ніхто не міг мене зупинити.
Поки я не зустрів його.
Ні. Бери все що хочеш!
Прошу, пощади мене.
Я маю сім'ю!
Дідусь Вілгенд?
Дракон дуже потрощив це місце.
Але сліду Амбрасила нема.
Здобич вичерпалася.
Нам зітнуть голови, якщо не знайдемо, що піднести.
Я не підписувався виконувати накази клятого дракона.
Що скажеш, Занроре?
Скажу, що хтось має протистояти моєму батькові
й забрати звідси бродяг.
Просто щур.
- Хто... - Ти один з них?
Я десь на метр нижчий, щоб бути «одним з них».
- Хто ви? - Прості нещасні.
Фермери. Торговці.
Коли напав дракон,
ми зачаїлися й чекали, поки це мине.
Хто міг подумати, що одразу після нього
з'являться ці кляті мародери.
- Чорт. Як довго? - Тиждень. Може, два.
Ми чекали нагоди врятуватися, але...
Як тебе занесло в це пекло?
Ну, я любитель пригод. Лідер повстанців. Музикант.
Хтось назвав би мене філософом. Звуть Скенланом.
Як Скенлан Шортгалт?
Я міг його вбити.
Але коли твій пра-пра-пра-пра-пра...
Лише два «пра».
...дідусь глянув на мене...
Я не знаю.
Усе змінилося.
Що в нас тут, Ґроґу?
Знайшов собі тваринку?
Занроре, чекай. Він не боєць.
Просто старий дід.
Агов.
Дивись, щоб мій батько не піймав тебе на м'якості із цими жуками.
Він любить убивати диваків.
Каже, що робить їм послугу.
Що за...
Вибач, кузене.
Гей. Ходіть.
Поки вони не побачили.
Дякую, здорованю.
Сподіваюся, колись я віддячу тобі за доброту.
Стронґджоу!
Ти зрадиш мого сина, свого кузена, заради цього?
Принеси мені голову цього гнома, або я зітну твою.
Ні.
Біжіть!
Зрадник!
Ти осоромив нас обох своєю слабкістю.
Я мав знати, що ти недосить сильний, щоб нападати з нами.
Ти безхребетний, як і твій батько.
Ця зверхність.
Ти й наполовину не станеш таким воїном, як я.
Ґроґу Стронґджоу, віднині тебе вигнано зі Штормових бродяг.
Залиште його стерв'ятникам.
Я мав померти того дня.
Швидше! Спробуй його зцілити.
Еверлайт, прошу.
Дякую, що врятував мого дідуся.
Ти вчинив дуже відважно.
Так. «Відважно».
Я такий.
Вставай, здорованю.
Відведемо тебе в тепле місце.
Усі ці роки я навіть не знала.
А ми вбивали, іноді й без причини.
І я був надто слабкий, щоб це зупинити.
Ґроґу, не згадуймо минуле.
Ти вже не такий.
Ти інший.
Ти мій найкращий друзяка.
Це так.
Але це неважливо для народу, який я залишив помирати.
Чому він тут?
Він іде за нами?
Чекай. Де, в біса, Скенлан?
Отже, кажеш, ти чула про мене?
Я справді чула.
Власне, Кейлі — учасниця моєї групи.
Мандрівна трупа доктора Дрензела...
до твоїх послуг.
Ми навіть нетутешні.
Опинилися не в тому місці не в той час.
Але так, ми про тебе чули.
Оповіді про чарівну музику Скенлана Шортгалта багато де чули.
Заждіть. Я відомий?
Нікому не треба твій автограф.
У цих людей немає їжі й закінчується вода.
Бродяги ходили від дверей до дверей, вимагаючи вірності й золота.
Кожного, у кого їх не було, убито.
- А дракон? - Працює з ними.
Ти маєш витягнути нас звідси. Негайно.
Що? Чекайте.
Я просто оглядаю це місце, розумієте? Зі мною й лютні немає.
Якби я дістався друзів, може, вони...
Друзів? Твоїх друзів тут немає. А ти є.
Я навчилася в житті одного: ніхто не повернеться тебе рятувати.
Отже, Скенлане Шортгалт...
що ти готовий зробити?
- Очистити площу! - Повернувся. Він повернувся!
Ведіть Кевдака!
Кевдаку!
Покажися, Кевдаку.
Маєш сплатити десятину.
Міфоріз.
Мені здається, чи ці підношення стають щоразу меншими?
Звісно, усе тьмяніє порівняно з могутністю забутка.
Мені знайомий цей голос.
Нагадай, чому ти просто не звільниш його від цього?
Ці стерв'ятники ще принесуть користь.
Ти витрачаєш мій час на дрібнички, але носиш те, чого я прагну.
Наша угода чинна.
Місто щодня приносить менше,
але ми знайдемо золото для твого безцінного конклаву.
Навіть якщо доведеться збільшити зусилля.
Так і зроби.
Пожирач надії не безкоштовно дав тобі Веструун.
Я незадоволений.
Я повернуся за три дні, Кевдаку.
Якщо не принесеш золото Тордака, я візьму твої руки як плату.
Досить ховатися.
Зберіть пошукові загони
й видійте кожен грам багатства з цього міста.
Не залишайте каменя на камені, або дракон буде найменшою з ваших турбот.
Скільки ми терпітимемо, батьку? Нас понизили до слуг.
Притримай язика.
Завдяки цьому альянсу ми маємо місто.
- Наше виживання... - Це не виживання!
Ми мали б полювати на цих драконів, учити їх боятися нас.
Натомість через твою слабкість ми плазуємо, як...
Мені набридло твоє скиглення.
Думаєш, ти міг би повести бродяг, хлопче?
Я знаю, що міг би.
Ми не зуміємо зняти з нього забуток.
Хтось згодний з моїм сином?
Ні, Володарю грому.
Я керую бродягами, й ми керуємо Веструуном.
Тепер ідіть. Убийте місцевих і заберіть усе, що вони мають.
Розійдіться.
Як я й сказала, нам треба йти. Негайно.
Скенлан може бути в біді. Ходімо.
Ти що, здуріла? Поглянь на мене, я весь зсохся.
У мене навіть немає меча Крейвена.
- А що, як Кевдак... - Добре-добре.
Тоді ми прокрадемося, заберемо хлопця й утечемо.
Як?
Твоя броня не зовсім непомітна.
А мене помітять за кілометр.
Тоді ми прийдемо з гарним підношенням.
Валун, пергамент, ножиці!
Чорт.
Це мале гівно вкрало в Кевдака,
мусив сам її забити.
Я тебе знаю, дохлику?
Краще тобі знати. Я родич Кевдака.
І він не любить чекати, вусатий.
Гарний план, Пайкі.
Нащо називати мене гівном?
Вибач. Це я так грав роль.
Жартую. Ти добре впорався, друзяко.
Знайдімо Скенлана, поки я не вирубилася, висячи головою вниз.
Чорт, винен. Свиняча кров в око потрапила.
Їх на вулицях аж кишить.
Слухай, я піду сам і повернуся з допомогою.
Гей.
Не хвилюйтеся за мене, леді, я знаю трюки.
Я не за тебе хвилююся, довбню. З того, що я чула, ти просто втечеш.
Добре. Нехай усі йдуть.
Але буде небезпечно.
І якщо я це робитиму,
мені буде дещо від тебе потрібно.
Твоя флейта.
- Швидше. - Так.
Ще на купу.
Будьте близько!
Чорт забирай, ти таки знаєш трюки.
Я лише розігрівся.
Скенлане! Ми страшенно хвилювалися.
Гей, ці ведмежі обійми болючі!
Трохи.
Молодець, друже!
Рада мене бачити, еге ж?
Знаєш, ні.
Вибачте, що перериваю.
Так.
Не хвилюйтеся.
Цей убивчий напіввелетень на нашому боці.
Чудесно, а ви не могли знайти м'язистішого?
Це боляче.
Гей. Не зважай на неї, друже.
Вона психує, бо бродяги твого дядька працюють із драконом.
Вони що?
- Може, вшиємося звідси? - Тим самим шляхом.
Кевдак збирає бродяг.
Ходімо.
Добре, це наш шанс.
Ідіть за Ґроґом, гаразд?
Коли він проведе вас через ворота, йдіть до дерев.
Ходіть.
Ну гаразд. Ми перші. Ґроґу, можеш іти в тилу.
Я не піду.
Ти про що?
Він серйозно? У нас немає дому.
Кейлі. Відведи їх. Ми наздоженемо. Обіцяю.
Ґроґу, я тебе люблю, але що ти коїш?
Вони мене бояться. Бояться таких, як я.
І це не зміниться, поки хтось не здолає бродяг.
Поки я не вб'ю Кевдака.
Кевдака? У такому стані?
Здається, що пояс несе тебе.
Друзяко, треба триматися разом.
Не цього разу.
Я мушу зробити це сам.
Ґроґу, послухай.
Це самогубство. Ти цього хочеш?
Ти сказала, я тепер інший.
Але якщо піду, тоді я слабкий, як він і сказав.
Ні. Сильні удари й високий зріст не роблять тебе сильним.
А захист малих — робить.
Ось що відрізняє мене від них.
Але...
Що, як ти потрібен мені?
ВЕСТРУУН
Штормові бродяги живуть за кодексом.
Виживання завдяки міці, виживання завдяки силі.
Якщо цій силі кидають виклик, на нього слід відповісти.
Навіть якщо це робить мій син.
Він каже, що серед вас є ті, хто хоче повернутися в дикі місця.
Я кажу вам — ви всі вільні.
Але я не потерплю, якщо хтось ставитиме під сумнів моє лідерство.
Якщо хтось тут думає, що буде кращим вожаком,
вийдіть уперед.
Зараз.
Ніхто не кине виклик Володарю грому?
Я так і думав.
Кевдаку!
Пам'ятаєш мене?
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський