Tal'Doreis kongedømmer lå knust for mine føtter,
men min konklave fortsetter å svikte meg.
Send meg, konge. Jeg blir kvitt dem som truer deg.
Du har dine ferdigheter.
Men nå som Umbrasyl har falt,
er Raishans oppdrag viktigere enn noensinne.
Vi er ikke alene.
Noe var her.
Hva?
Å, guder.
Ja.
Mine barn blir snart guder.
Nei!
LEGENDEN OM VOX MACHINA
ÉN DAG TIDLIGERE
Thordak begynner å bli irrasjonell. Gal.
Fast bestemt på å ta alt gullet fra Tal'Dorei.
Men ikke for å tilfredsstille grådigheten. Det er en annen hensikt.
Hvilken hensikt?
-Nok plapring... -Grog, ikke...
Greit, kanskje litt mer plapring.
Alle i dette kammeret deler et mål.
Slutten på Ildkongen.
Og hvis dere er med meg, er det et mål vi er i stand til å nå.
Vi vet godt hva du er i stand til.
Din art raserte Byroden.
Nesten alle i landsbyen vår døde. Inkludert moren vår.
Ikke alle drager er like.
Noen kan være grusomme.
Noen kan være smarte.
Men noen kan være sannferdige.
Gjorde Thordak det mot deg?
Ikke akkurat. Men han vil uansett bli straffet.
Så det er hevn du er ute etter.
Dere er vel ikke fremmede for hevn?
Da vet dere at det kan skape uvanlige allierte.
Hva gjorde han mot deg? Kjærlighetskrangel?
Det er ikke det Thordak gjorde,
men det han ikke gjorde.
Fanget i Ildplanet og bundet til Sjeleankeret
var Thordak en patetisk fange av flammen.
Helt til jeg snek meg gjennom Pyrah for å inngå en avtale med ham.
En runeforbannelse rammet meg.
Men århundrer med overlevelse har gitt Thordak kunnskap om en kur.
Slipp meg, syke bedrager, og jeg skal befri deg fra din lidelse.
Båndene til Sjeleankeret var ubrytelige.
Men med min magi overga han seg til det.
Smeltet sammen med det.
Dets elementære kraft næret kroppen hans
og forurenset sinnet hans.
Jeg tryglet ham om å være varsom,
men edelstenen ga ham ugudelig makt.
Og ukontrollert raseri.
Han kalte seg konge.
Forlangte at jeg fant lojale undersåtter. Hans konklave.
-Og kuren? -Det finnes ingen.
Hvorfor dreper du ham ikke selv? Magien din gjorde ham slik.
Med krystallen i brystet kan ingen av oss tilintetgjøre ham alene.
Men sammen...
Ikke noe "sammen", kjerring.
Du åpnet revnen.
Halve Pyrah er døde på grunn av deg.
Ja, jeg befridde ham.
Og ja, han massakrerte ditt folk.
Jeg antar du ønsker meg død, ashari?
Det er en underdrivelse.
Ditt ønske blir snart oppfylt.
Smerten blir verre hver dag.
Men jeg vil se Thordak svi for løgnene før planen hans går i oppfyllelse.
Hvilken plan? Disse antydningene begynner å bli gamle.
En ny orden med elementære drager, født av hans egne avkom.
Når hans kull med egg i Emon klekkes, vil deres verden bli badet i ild.
Visjonen min.
Når klekkes disse eggene?
Uker. Kanskje dager.
Hva venter vi på?
-Vi har artefikler... -Artefakter.
Ja. De banket Umbrasyl.
La oss angripe slottet og banke ham også.
Dere blir knust på et øyeblikk.
Dere har kanskje artefakter, men ikke den dere trenger.
Morgenmartyr-rustningen.
Magisk rustning som kan motstå selveste helvetesilden.
Den har felt drager før.
Og kan gjøre det igjen.
Du tok vel ikke med deg denne greia
i en stor veske eller en bag?
Den befinner seg i Ank'Harel.
Lokalisert av Umbrasyl før dere tilintetgjorde ham.
Nå leter en annen skattejeger etter den.
Så tiden er avgjørende.
Raishan, dra til helvete.
Hvem som helst kan trylle fram illusjoner.
Dette er helt klart et bakholdsangrep, og vi faller ikke for det.
Svaret er nei.
Er dere alle enige med asharien?
Vi er et team.
Uten en allianse dør jeg, som dere.
Men hvis det er veien dere har valgt...
Ikke la henne gjøre det!
Kima.
Shaun, gikk det bra?
Våkner i armene dine igjen? Du bør begynne å ta betalt.
For siste gang, Grog, det er meg.
Så si noe bare den virkelige vokter Yennen ville vite.
Noen ganger bærer du en krone
og kaller deg Grand Poobah de Majones når ingen ser på.
Greit, det er henne.
Godt hun bare låste deg inne i fangehullet.
Det kunne vært mye verre.
Spørsmålet er fortsatt om vi våger å jakte på rustningen.
Konspirere med Raishan.
Ikke tale om. Hun drepte monarken Uriel. Det er en avtale med djevelen.
Men hvor rått ville det vært om vi kom inn ridende på en drage?
"Bank, bank, Thordak. Syre!"
Hun skyter gift.
Nettopp. "Bank, bank, Thordak. Gift!"
Bidrar hun til å beseire konklaven, er det verdt det.
Liker heller ikke dette.
Men Raishan kunne bare ha angrepet oss.
Hun ville snakke. Kanskje vi burde lytte.
Til en massemorder?
Noen ganger må en stiv moral bøyes for det felles beste.
Nei! Jeg vanærer ikke ashariene.
Jeg går etter henne.
Skal vi alle ut av vinduet?
Hvem enn som er der, vil du ikke kødde med meg i kveld.
Tviler ikke.
Tanken på å jobbe med det monsteret
etter det hun gjorde mot mine.
Vet det.
Og resten av gjengen...
Det føles alltid som at mine meninger ikke teller.
De teller for meg.
Gjør de, Vax?
Du har vært så annerledes. Jeg savner deg.
Det var ting jeg trengte å forstå, med Ravnemoren.
Og gjør du det nå?
Ikke alt, men nok.
Det er en balanse.
Som om jeg endelig er klar for det neste.
Jeg er glad du har noen som støtter deg.
Jeg kan være den personen for deg, Kiki.
Hvis du trenger det.
Jeg trenger det veldig akkurat nå.
HER LIGGER VOX MACHINA
Beklager. Var det ille?
Jeg kjente tungen. Det skremte meg.
Dette er nytt for meg, og...
Nei, det var herlig.
Bare intenst.
Og jeg trenger et øyeblikk.
Greit.
Jeg går tilbake først, så ingen mistenker noe.
Sees der.
Du er tidlig oppe.
Sov ikke. Jeg hater alternativene våre.
Jeg hater at det splitter gruppen.
Pokker!
Hva plager deg egentlig, kjære?
Da Briarwoodene kom, kunne ingen ha forhindret det.
Men dette var min skyld.
Jeg fikk oss til å flykte hit, og Raishan fulgte etter.
Jeg har satt folket mitt i fare igjen.
Jeg har alltid beundret din selvanalyse.
Men på et tidspunkt må du tilgi deg selv.
Ingen kan omgjøre fortiden.
Man kan absolutt forsøke.
Du kjenner meg bedre enn jeg kjenner meg selv, Vex'Ahlia.
Og du har rett, jeg må fokusere på problemene foran oss.
På å fikse dette.
Nei, dette er søppel.
Jeg vet vi klarer det.
Sammen.
Nettopp.
Jeg tenkte
at det ikke betyr noe om Raishan lyver, om vi får tak i de eggene.
Og hvis de er ekte, har vi en alliert.
Og hvis ikke...
Da lar vi artefaktene våre snakke.
Skal vi vekke de andre?
Trinket?
Soltre, hvis du hører meg, skjenk oss hell og lykke.
Et skjult oppdrag inn i et dragereir.
Du har kommet langt fra å stjele fra boden min,
kjekke halv-alv.
Samme triks, større murer.
Gjenstanden du ba om, burde lage litt av en forestilling.
Jeg forventer intet mindre, Shaun.
Dette føles rart hver gang.
Stedet ser for jævlig ut.
Godt å være hjemme.
Samle dere.
Som vi vet, skal jeg utføre et vågalt luftangrep.
Som sikkert mislykkes.
Jeg vil ikke si sikkert.
Mislykkes høyst sannsynlig.
-Ja, altså... -Jeg er enig med Vex her.
Takk, vesla.
Uansett har dere alle deres reserveoppgaver.
Ja, jeg har steinjobben.
Grog og jeg blir kjent med artefaktene våre.
Artefikler.
Mens mine sirkler over oss.
Jeg holder øye med Vax.
Og jeg er klar med signalet når han mislykkes.
Hvis jeg mislykkes.
Selvfølgelig, bror.
Planen høres topp ut. Hva kan gå galt?
Nei!
Pokker! Gjør den greia!
La dem få smake på lekene våre.
Mytemeisler!
Flere insekter!
Faen!
Et større mål.
Du, Thordak!
Kom igjen, vi må bli med i kampen igjen.
Nei, pokker ta. Hun hadde rett i alt dette.
Eggene og redet.
Artefaktene er ikke nok. Vi må flykte.
Er dette artefaktene Umbrasyl ønsket?
Deres artefakter skal bli til aske sammen med deres lik.
Stikk! Søk dekning!
Pike!
Vi må gjemme oss! Nå!
Fort. Inn dit.
Kan verken flykte eller gjemme oss. Hva gjør vi?
Arrogansen ved å våge å gå inn i mitt domene.
-Raishan! -Forsiktig med den der.
Dette er din feil. Du sa til Thordak at vi kom.
Tosk. Jeg advarte dere.
Få oss ut herfra, så revurderer vi.
Endelig et rasjonelt hode.
Kom nærmere.
Gruppeklem. Alle blir intime.
Noen må slukke den brannen.
Skal bli. Bare...
Kiki...
Stå stille. Prøv å ikke bevege deg.
Stoler dere på meg nå?
Så skynd dere til Ank'Harel.
Der er trygge, mitt avkom.
Men hvordan kom de så nær?
Nei da, det skal ikke skje igjen.
For Vox Machina skal komme til meg,
og de skal brenne.
ANK'HAREL MARQUET-KONTINENTET
Ank'Harel, Marquets juvel.
Dessuten, morsomt faktum, min gamle bakgård.
Her er den berømte Solkutt-basaren.
Elvedistriktet,
hvor man finner alt hjertet begjærer,
og jeg mener alt.
De skremmende mennene i uniform er Ords hånd.
Voktere av dette stedets mystiske keiserus, J'mon Sa Ord.
Og borti denne gaten
er der dragevennen din sa vi ville finne artefakten.
Du vil vel ikke bryte deg inn og stjele en uvurderlig artefakt for oss?
Jeg er selger nå, min venn.
Alle palassintrigene dine? Ikke så fengslende lenger.
Hvis du trenger meg, drikker jeg et glass Stassman borti gata.
Ha det bra.
Gil,
om en fyr lette etter et omreisende musikertrupp her,
hvor ville han begynt?
Hvor tror du at du skal?
Husker du tjenesten du skylder meg?
Greit, vi kan rutinen. Knuse, stjele, hjem til kveldsmat.
Lettere sagt enn gjort.
Det er midt på dagen og øyne overalt.
Da avblåser vi det.
Hva? Raishan har alle essene, og vi er akkurat der hun vil ha oss.
Vax?
Hvilke andre muligheter har vi?
Jeg vet ikke.
Men jeg nekter å tro
at våre eneste to valg er Raishan eller fiasko.
Keyleth, jeg...
Percy, det hørtes ut som...
Vi er ikke de eneste som vil ha rustningen.
Disse sårene.
Hold ut. Hvem gjorde dette mot deg?
Hun er her ennå.
En revolver? Det er ikke mulig.
Percy, vi må holde hodet kaldt hvis vi skal...
-Rett bak deg, Percy. -Vent!
Ned, alle sammen!
-Beklager. -Prøver å stabilisere ham.
Vex, sopelimen din. Følg etter dem.
-Jeg ga den til Scanlan. -Hva for noe?
Pass opp, Vax!
Fanken. Beklager.
DR. DRANZELS OMREISENDE TRUPP
-Ute etter krydder? -Unnskyld. Hva for noe?
Krydrer du?
Hva? Av og til, men...
Nei, ikke akkurat nå.
Skal til datteren min.
Krydrer hun?
Du...
Dr. Anna Ripley.
Hvorfor er jeg ikke overrasket, Percival?
Men så skjønner du ting raskere enn noen jeg har møtt.
Gi meg artefakten så lar jeg deg kanskje leve.
Hvilken av dem?
Mytemeisleren var temmelig nyttig før du stjal den tilbake.
Du har forbedret prototypen min. Så smigrende.
Det er ingen steder å flykte, Ripley. Du er helt alene.
Det er greia, Percival, jeg er aldri alene.
VI hadde en avtale.
Og jeg innkasserer gjerne.
TIL MINNE OM LANCE REDDICK
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg