‫אני יכול לסעוד בקלות רבה. אפשר לקטוף את הנשמה שלו.‬
‫או שנשתמש בו כדי לספק לך עוד אלפים שתיזון מהם.‬
‫השרידים אצלי. כמעט סיימנו.‬
‫בסדר גמור.‬
‫סוף סוף התעוררת.‬
‫התנצלותי הכנה, פרסיבל.‬
‫אני בטוחה שאתה זוכר עד כמה אורת'קס להוט.‬
‫אורת'קס? יש לו שם?‬
‫מעולם לא טרחת לשאול.‬
‫אנחנו השמדנו אותו.‬
‫השארתם לו אבק.‬
‫אבל האבק הזה מצא אותי,‬
‫ובחובו מתנות.‬
‫יפהפה, נכון?‬
‫בלי העיצוב שלך, לעולם לא היינו מצליחים לשדרג אותו.‬
‫שלא תעזי להאשים אותי בשיגעון שלך.‬
‫בחייך, פרסי, תקבל את המחמאה.‬
‫ומה בדיוק את מתכננת לעשות בו?‬
‫ובי?‬
‫את מה שאתה היית צריך לעשות מזמן.‬
‫לחלוק במתנות שלך‬
‫עם כלל העולם הרחב.‬
‫אגדת ווקס מכינה‬
‫כל המסע הזה הוא אסון.‬
‫ידעתי שאסור היה לנו להקשיב לריישן.‬
‫היינו צריכים לנסות להשיג את השריד.‬
‫רגע, שריד.‬
‫אם פרסי ליד המגן, אולי מית'קרבר רואה אותו?‬
‫סקנלן הסתלק לאיזה בר.‬
‫ולקח את המטאטא שלי.‬
‫איך נמצא את פרסי? המקום הזה גדול יותר מאימון.‬
‫הפורצת. זו שירתה לעברנו נמלטה בחופזה.‬
‫אולי משהו נותר מאחור.‬
‫חוזרים לארכיון.‬
‫להתפזר! למצוא את הזרים!‬
‫כן, המפקד!‬
‫הם כבר מחפשים אחרינו. טוב, אחריכם.‬
‫אני יכול לגבור עליהם.‬
‫הם הידיים של אורד.‬
‫לא כדאי להכעיס אותם, או את אדוניהם.‬
‫אתה חושב שהם יתרככו מקריצה קוקטית?‬
‫תאמיני לי שניסיתי.‬
‫בחייך, שון,‬
‫אני יודע שאתה מסתיר באמתחתך לא רק בושם.‬
‫לבטח יש לך איזו הסחת דעת מפוארת.‬
‫לא חזרתי לאנק'הרל כדי להיעצר.‬
‫בסדר. לפני שאתחרט.‬
‫ראו אותם במחוז הנהר.‬
‫לכו!‬
‫לכו! זו פקודה!‬
‫כן!‬
‫הבה נזדרז שם.‬
‫הפפרבוקס שלך היה התחלה נאה.‬
‫אבל תדמיין שהיו מאה. אלף. יותר.‬
‫- זה כאוס. - זה שוויון.‬
‫נשק בידיו של כל חוואי, כל כובסת,‬
‫כל עלוב נפש בממלכה הזאת ובסמוכה לה.‬
‫אתה יצרת משהו מהפכני, פרסי.‬
‫אין לי שום עניין במהפכה.‬
‫הטכנולוגיה שלך יכולה להמם כל כוח,‬
‫בלי קשר לעוצמתו.‬
‫חסל סדר התקרבנות. עריצות.‬
‫קונקלוות.‬
‫נראה שאת ואורת'קס פתרתם את העניין.‬
‫לשם מה את זקוקה לי?‬
‫- השרידים? - מקור כוח.‬
‫שיירי אבקה. אי אפשר לטעות, זה היה פפרבוקס.‬
‫עקבות.‬
‫שני סוגים.‬
‫הם הגיעו מכאן.‬
‫הרוצח לא נכנס כמונו.‬
‫הוא נכנס מבעד לחלון הזה.‬
‫חומצה. ותביט, זה התחמצן בדפוס מסוים.‬
‫זו חומצת ארידוס. השתמשנו בה בקלאספ.‬
‫"אני ואקס, הייתי בגילדת הגנבים. אני כזה מגניב."‬
‫סביב השעון.‬
‫לכו, לכו!‬
‫לעזאזל! לא! אלה אנחנו!‬
‫השיבה הזאת הביתה תהרוג אותי.‬
‫אני מקווה שעוד יש בך כוחות להדריך סיורים.‬
‫לאן תלך בחורה כדי למצוא חומצת איתנים נדירה?‬
‫אני מכיר את המקום. לצערי. בואו.‬
‫היי, זאת הבת שלי שם למעלה.‬
‫אני יודע. אני נראה צעיר מכדי להיות אבא,‬
‫אבל אתה יודע... היי, אתה גומר את זה?‬
‫הוא יצטרך עוד כמה.‬
‫תודה!‬
‫בזמן שאנוח רגע, הד"ר ייתן הופעת סולו.‬
‫אז בסדר.‬
‫הפזמון הבא הוא על בחורה שהכרתי מעבר לים, בניקודרנוס.‬
‫זה תפס אותי בהפתעה כשהבטתי בעיניים...‬
‫מים לכאן.‬
‫אני אשלם על זה.‬
‫בן זונה.‬
‫אורת'קס היווה את ההשראה. המגן הזה סופח אש.‬
‫והגלימה?‬
‫חורבות קבאל. היא שולטת בקסם ומסיטה אותו.‬
‫שילבת ביניהם.‬
‫יצרת מפעל חשאי שמונע בידי שרידים.‬
‫את רוצה ייצור המוני של הנשקים שלך.‬
‫הנשקים שלנו.‬
‫גם אם זה יכול לעבוד,‬
‫זה יפיץ אלימות שאין כדוגמתה בעולם.‬
‫ברגע שהחלשים יתקוממו,‬
‫מה ימנע מהמדוכאים להיות מדכאים?‬
‫לכן אני זקוקה לך, פרסי.‬
‫אתה מבין את האנושות הרבה יותר ממני.‬
‫המפעל שלי בלתי נמנע.‬
‫לא תעדיף להוביל אותו?‬
‫אצטרך את הידיים שלי.‬
‫"שמונצעס סנסציוניים של שובאד"?‬
‫המניאק אפילו גנב את הגופן שלי. אבדוק מה הוא יודע.‬
‫אני מתנצל על קודם, אני פשוט...‬
‫לא האמנת לי? אף אחד לא מאמין.‬
‫זה לא נכון.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, יש לי בשורה טובה ובשורה רעה.‬
‫רעה בעיקר לשובאד.‬
‫נתלשו דפים מיומן המכירות.‬
‫נראה שרוב המלאי שלו גם נעלם.‬
‫לעזאזל. פרסי עלול להיות כבר מת ואין לנו מושג איפה הוא.‬
‫נחשוב על משהו, אחותי.‬
‫איך? אם נאבד אותו, אני...‬
‫הטעם של טל'דורי‬
‫בום! פגעתי בך!‬
‫בום בום!‬
‫פגעת בי! נפצעתי אנושות!‬
‫זה משחק ממש כיפי.‬
‫אבל ראיתם אי פעם נשקים כאלה?‬
‫אתם יודעים, במציאות?‬
‫אתם יכולים להגיד לי איפה?‬
‫היי, כל הכבוד, חבריה.‬
‫נכון? ילדים הם כאלה טיפשים.‬
‫בום בום!‬
‫סליחה.‬
‫הבזיליקה הישנה.‬
‫מחוז צפון-מערב, אחרי מקדש השוהם. עשר דקות מכאן.‬
‫- לעצור! - אולי 15?‬
‫ראו אתכם בזירת הרצח של הגבירה אשארו.‬
‫תיכנעו או שתיעצרו בכוח.‬
‫תירגעו, חבר'ה. נכון שזה נראה רע, אבל לא באנו הנה לעשות צרות.‬
‫אנחנו לא? זה לא אופייני לנו.‬
‫הוזהרתם.‬
‫יש זמן לדיבורים וזמן למלחמה,‬
‫אבל לפעמים פשוט צריך...‬
‫לברוח!‬
‫לכו! אני אצטרף אליכם!‬
‫אפשר להתנער מהם בדרך.‬
‫צריך להתנער גם מהם.‬
‫אתם לא תימלטו!‬
‫אולי צריך לשקול מחדש את עניין הניעור.‬
‫קדימה. אז...‬
‫אמרתי שאני לא רוצה לראות אותך. שום דבר לא השתנה.‬
‫את לא מקלה עליי, נכון?‬
‫אתה הקלת עליי ועל אימא?‬
‫זה... הוגן מאוד.‬
‫אבל תביני, נסעתי אלפי קילומטרים בשביל לנהל את השיחה הזאת.‬
‫- עשית את כל הדרך למעני? - נו, כן.‬
‫טכנית היינו זקוקים לאיזה פריט שעשוי לעזור בהצלת העולם,‬
‫- אבל היית בין הסיבות המובילות. - כמובן.‬
‫בבקשה. את המשפחה היחידה שלי.‬
‫בסדר. אשים את החליל שלי במקום, וכשאחזור תאמר את דברך.‬
‫שמעת על הפריצה לארכיון?‬
‫מישהו נהרג.‬
‫חיילי הידיים מחפשים כמה זרים שאשמים בזה.‬
‫לא הייתי רוצה להיות במקומם.‬
‫את דוחה את הבלתי נמנע. נשמתו תהיה שלי.‬
‫החישול קורא לו, ליבו מתדלק עולם במלחמה.‬
‫זה מטריד מאוד.‬
‫אורת'קס רק מהדהד את ההתרגשות שלי.‬
‫זה החלק החסר בתצרף, נכון?‬
‫מה מפיק שד העשן שלך מכל זה?‬
‫תשאל אותם בעצמך כשתסיים.‬
‫אבל כבר סיימתי.‬
‫התאוריה שלך הייתה נכונה, ד"ר ריפלי.‬
‫בעזרת קסם והנדסה אפשר לעצב מקור כוח מדהים.‬
‫או לשרוף חולת נפש.‬
‫- אתה משתעשע בנו! - משתעשע בנו!‬
‫לא, אנחנו זקוקים לו.‬
‫האומנם?‬
‫פרסי!‬
‫המגן!‬
‫לעזאזל. יש לה שני שרידים!‬
‫- שיט. - אני מטפל בה.‬
‫חשבתי שאיבדתי אותך.‬
‫אני פה, וקס'הליה. אני בסדר.‬
‫- איפה היא? - שם!‬
‫הציצי שלי!‬
‫לא!‬
‫לא. לא!‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫קיקי! את יכולה...‬
‫זה לא חייב להיות ככה, פרסי.‬
‫תמצא אותי כשתהיה מוכן לקבל זאת.‬
‫פייק! קצת עזרה?‬
‫תחזיק אותה יציב. תישארי איתי, וקס.‬
‫הצלת אותי. פעמיים.‬
‫מה היית עושה בלעדיי?‬
‫תעצרו במקומכם!‬
‫בלי תנועות פתאומיות!‬
‫בפקודת הוד מעלתם, ג'מון סא אורד,‬
‫השליטים הנדיבים של אנק'הרל, כולכם עצורים.‬
‫טוב, מה יש לך לומר?‬
‫את יודעת מה? די רועש פה.‬
‫אכפת לך שנדבר בהליכה?‬
‫- מה? אני... - יופי, בואי.‬
‫טוב, אנחנו בחוץ. תשפוך.‬
‫נכון. אני... אהבתי את השיר ששרת שם. יש מילים?‬
‫חצית אוקיינוס כדי לדון במילות שיר?‬
‫כלומר, אם את צריכה עזרה, אני ממש טוב בחריזה.‬
‫בזבוז אמיתי של זמן. אני חוזרת.‬
‫לא, חכי. חכי. אני מצטער, טוב?‬
‫אני פשוט לחוץ מהשיחה איתך.‬
‫- אתה? לחוץ? - בטח.‬
‫האמת היא שכשאני על הבמה, אני אלוף.‬
‫אש ולהבה.‬
‫אבל כשהקתרוס מונח בצד, אני די... אני לא יודע מי אני.‬
‫ואני אמורה לעזור לך לפענח את זה?‬
‫לא. טוב, כלומר, כן.‬
‫מכאן! מהר, לזוז.‬
‫תקשיבי, אני חושב שעוד משקה אחד יעזור לי להיפתח ממש.‬
‫לולא גרמתי ללכידתי, לא היינו פה.‬
‫למען ההגינות, אכן עברנו על כמות הגונה של חוקים כדי למצוא אותך.‬
‫הוד רוממותם, הקיסרות ג'מון סא אורד!‬
‫הוד קיסריותכם, קרתה אי הבנה קשה.‬
‫ברשותכם, עדותנו...‬
‫עברו יובלות מאז שפשע אכזרי כזה‬
‫בוצע באנק'הרל.‬
‫ווקס מכינה, אתם נאשמים בגנבה מהמלוכה וברצח.‬
‫הגבירה אשארו הייתה לא רק נסיכת החוף,‬
‫היא הייתה חברתי היקרה.‬
‫זו הייתה ריפלי!‬
‫במחילה מכבודך?‬
‫איזו מדענית פסיכוטית הרגה את החברה שלך.‬
‫וייתכן שהיא משתפת פעולה עם דרקונית ירוקה, שבעצם היא זו ששלחה אותנו הנה,‬
‫למרות שאמרתי שלא כדאי שנקשיב לה...‬
‫ואני לא עוזרת. אני לא עוזרת, נכון?‬
‫הוד מעלתכם, בבקשה, אנחנו חפים מפשע.‬
‫בין חפציכם היו שרידי ההסתעפות.‬
‫בדיוק כמו השניים שנעלמו מהארכיון שלי.‬
‫לא באתם הנה לגנוב אותם?‬
‫טכנית, כן. אבל... נכשלנו?‬
‫ואתה, שנושא נשק אבקה שחורה מותאם אישית,‬
‫בדיוק מהסוג שהשתמשו בו בפשע.‬
‫זו ראיה מספקת בפני עצמה כדי להרשיע.‬
‫אולם, אם תודו, אולי תהיה הקלה בעונש.‬
‫לא?‬
‫אז לא נותרה לי ברירה אלא לגזור על כל ווקס מכינה גזר דין מוות...‬
‫תעצרי! זה הייתי אני.‬
‫- פרסי! - אני עשיתי את זה.‬
‫אני נוטל אחריות מלאה על הרצח של הגבירה אשארו.‬
‫פרסי, מה אתה עושה?‬
‫זה נכון, באנו לשדוד אותך.‬
‫אבל לחבריי לא היה שום חלק ברצח.‬
‫אנא שחררו אותם. אני מתחנן לרחמיכם.‬
‫כנות היא דבר נדיר בימינו.‬
‫ובני עמי ידועים ברחמנותם.‬
‫בסדר גמור.‬
‫כולכם מגורשים בזאת מאנק'הרל.‬
‫תכינו אותו להתמרה.‬
‫לא! שחררו אותו!‬
‫פרסי!‬
‫טוב...‬
‫איפה היינו? אה, כן.‬
‫אני רק רוצה להיות באשתך... בחייך.‬
‫ואת צריכה להגיד לי מי,‬
‫כי אם תרצי ואם לא, אני אבא שלך.‬
‫כלומר, אני האב... אני המה... אני האב...‬
‫אני...‬
‫איך יכולתי להיות טיפשה כל כך?‬
‫תדע שלרגע‬
‫חשבתי שחזרת כי באמת אכפת לך.‬
‫אבל היה עליי לדעת ששבר כלי כמוך לא מסוגל להשתנות.‬
‫תחזור להרפתקאות הקטנות והעלובות שלך ותניח לי לנפשי.‬
‫לא, קיילי...‬
‫בבקשה אל תלכי!‬
‫סקנלן?‬
‫סקנלן!‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫לא, לא, די! הוא בלתי מזיק!‬
‫ושתוי?‬
‫ניסיתי לדבר עם קיילי, אבל הייתם בצרות.‬
‫לא יכולתי להיות בשני מקומות במקביל. ופייק, פישלתי איתה.‬
‫סקנלן, אני מצטערת...‬
‫אף אחד לא שם קצוץ! הם עומדים להרוג את פרסי.‬
‫רגע... מה?‬
‫גזלת חיים. ולמרות שלא נגזול את חייך,‬
‫נשנה אותם למשהו מכובד יותר.‬
‫האם יש לך מילים אחרונות לפני שתצטרף לשירותי?‬
‫יש לי.‬
‫אבל אלה שהייתי רוצה שישמעו אותן נעדרים.‬
‫התנגדות!‬
‫לעזאזל. התזמון שלי פשוט... וואו.‬
‫מה פירוש הדבר הזה?‬
‫הוד ראייתך, יש לי רוממות חדשה להציג.‬
‫תזדקקי לחרב שלי.‬
‫מית'קרבר.‬
‫תביטי בלהב ותראי את האשמה האמיתית.‬
‫יש לנו אורחים.‬
‫אסור שתסתכל.‬
‫אז אמרתם אמת.‬
‫לאור הראיה החדשה,‬
‫החבורה הנקראת ווקס מכינה מזוכה מכל ההאשמות.‬
‫דאגתי נורא.‬
‫פרסי, חשבנו שאיבדנו אותך לרגע.‬
‫לכל הרוחות, סקנלן, אני שמחה כל כך שמצאת אותנו.‬
‫כן. גם אני.‬
‫למעשה, חקרתי שרידים כמו הלהב שלך כבר זמן מה.‬
‫מזכרות כאלה...‬
‫לא היית צריך לשאת באשמה.‬
‫אבל אני אשם, בגלל מה שיצרתי.‬
‫ששחררתי אותו בעולם.‬
‫שלא אמרתי לך שריפלי עוקבת אחרינו בווסלהיים.‬
‫כשראיתי את השד ההוא... השד שלי, עדיין חי...‬
‫התביישתי.‬
‫ומעל לכול, פשוט לא רציתי שאת תראי אותי ככה.‬
‫להתבוסס באשמה לא ישיג לך את מבוקשך.‬
‫ומהו מבוקשי?‬
‫טוב. אז הרהרתי בכובד ראש בחלופות שלנו.‬
‫ולאיזו מסקנה הגעת?‬
‫לשום מסקנה, אני רק רוצה שתדעו שהרהרתי.‬
‫ברור לי, חבריה.‬
‫אילו חלופות? ריפלי יצאה פטורה.‬
‫בלי השריד ההוא, אין לנו שום סיכוי נגד האש של ת'ורדק.‬
‫זה יכול היה להיות נכון,‬
‫אילו היא באמת גנבה את מגן מרטיר השחר.‬
‫סליחה?‬
‫חזיתי ממקור ראשון בזעמו של ת'ורדק,‬
‫והשגחתי על ההסתערות שלו על טל'דורי.‬
‫מהידיעה העגומה שהוא או מישהו שחובר אליו‬
‫עלולים לבוא לחפש את המגן,‬
‫עשיתי את המעשה האחראי היחיד.‬
‫החלפתי אותו בזיוף.‬
‫מה? אז איפה האמיתי?‬
‫ואנחנו יכולים, כאילו, רק לשאול אותו?‬
‫זה עלול להיות קשה.‬
‫החבאתי אותו במקום מחוץ להישג ידו של ת'ורדק.‬
‫אתם מכירים את השאול של דספאת?‬
‫שאול? כלומר "שאול" שאול?‬
‫עם דם ושדים וכל הקשקושים המגניבים האלה?‬
‫כלומר, כל הקשקושים הרעים האלה?‬
‫המגן נמצא אצל שד ששמו זרקסוס אילרז,‬
‫אספן עתיקות בעיר דיס.‬
‫אז אם אנחנו מעוניינים במגן, עלינו לנסוע ל...‬
‫שאול.‬
‫- אכלנו אותה. - באמת?‬
‫יש!‬
‫זה תפס אותי בהפתעה‬
‫כשהבטתי בעיניים‬
‫של נערה כה יפה וכה מלבבת‬
‫מלבבת‬
‫עם שיער שופע ועור ארגמן‬
‫לתשוקתה אין גבולות‬
‫אתם תתאהבו ביצאנית הלילה‬
‫היא האודם שלך‬
‫זמרת ליד הים‬
‫מגשימה את כל הפנטזיות שלך‬
‫אתה האודם שלה אם תלך אחרי קרניה‬
‫הן תמיד יובילו הלאה‬
‫אודם, אודם, אודם‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬