Frekkheten! I mitt rede!
Det går bra. De kan ikke skade dere.
Jeg lar dem ikke få lov.
Vox Machina er mer unnvikende enn jeg trodde.
Men jeg skal finne ut hvor de er, det lover jeg.
Jeg søker blodsutgytelse, ikke forsikring.
Hvis ikke hun finner dem, kan jeg.
Nei! Du trenger en blodhund til dette, ikke en bulldogg.
Hvorfor insisterer du så sterkt? Holder du noe tilbake?
Det er du som holder tilbake kuren min.
Vær takknemlig for at jeg lar de svikfulle lungene dine trekke pusten.
Den steinen i brystet ditt gjør deg paranoid.
Våger du å håne makten min?
Vorugal, send bud til alle kongerikene.
Den som leverer Vox Machina,
får Raishans andel av imperiet vårt.
Og verdsetter du ditt patetiske liv, bør du finne dem først.
Jeg gir deg to dager.
Overlat meg til familien min.
Snart, mine barn, veldig snart.
Likene av våre fiender skal bli deres vugger,
og deres evige smerte deres melk.
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Blink.
Litt av et varsel.
Det skal faktisk bety hell og lykke. Særlig i romantikk.
Da burde jeg ha satt et fuglerede på soverommet min for lengst.
Det er jævla snålt.
Glem Percys fugleproblemer.
Gryningsmartyrens rustning er angivelig i helvete.
Vurderer vi seriøst å dra dit?
Det kunne blitt en fantastisk sang.
Vox Machina erobret helvete
Der demonen Zerxus bor
På en ildvogn
Sang de ut hans navn Demonguden Scanlan forhekset dem
Jeg burde jobbe med den.
Selv om vi drar, hvordan kommer vi oss dit?
Vi vet faktisk om en måte. En av våre gamle allierte.
Dohla? Ikke tale om. Den kjerringa ønsket meg død.
Ikke vær dramatisk. Det er årevis siden.
Kom med sladderen, Kima.
Vår tidligere eventyrkompanjong ble nettopp utnevnt til det draconiske rådet.
De vokter en skjult revne til helvete.
Er ikke Draconia en iskald flytende ødemark?
Og vår kompanjong var så sint på meg at hun flyttet dit.
Vi må finne ut av dette, folkens.
Kan dere begrave stridsøksen for
å få oss til helvete?
Jeg liker ikke å la Hvitstein være ubeskyttet.
Se på den lyse siden, kjære. Færre fugler i snøen.
Dine bekymringer er verdsatt, bror,
men jeg har styrt denne byen i ganske lang tid nå.
Gilmore har gjort usynlighetsbesvergelsen mer eller mindre permanent.
Yennen sier at årets høstfestival vil bli godt besøkt,
og antall bleke voktere er oppe på før-Briarwood-nivå.
Jeg forsikrer deg om at vi klarer oss.
Mens du er borte
kan jeg kanskje hugge ned Soltreet og bygge en ekstravagant kano.
Høres herlig ut.
Stor dag i morgen. Alt i orden?
Ja, selvsagt.
Vi diskuterte bare...
Kanoer.
Skjønner.
Hvis du vil oppdatere meg om kanosituasjonen,
er jeg oppe en stund.
-Du er betatt. -Hva så?
Jeg kan ikke gjøre noe med det.
Kvinner er ikke en mystisk kode.
Når en inviterer deg på rommet, går du.
Jeg vet at forhold i en gruppe som vår kan være problematiske og...
Nei, Vex, jeg har utviklet en slags hengivenhet for deg, og...
Faen heller.
Hvem er det?
Det er Percival.
Jeg håpet vi kunne snakke sammen.
Selvsagt.
Vil du snakke før eller etterpå?
Et øyeblikk.
Hei.
Ja, kom inn. Jeg bare...
Ja. Jeg setter meg, hvis det...
Ja da, sett deg.
Hør her, jeg...
-Tilgir deg. -Vi kan ikke være sammen.
Dette kan bety trøbbel.
Greit. Jeg holder kjeft nå.
Men vi kysset hverandre.
Jeg vet det. Men det kan ikke fungere med oss to.
Fremtiden vår er full av elendighet. Jeg så det.
Ravnemoren igjen?
Ikke bare henne. Din aramenté, når du fullfører den...
Tror du jeg ikke vet det?
Å bli Stormens stemme
er et ansvar som varer i århundrer.
Lenge etter vi er borte. Etter jeg er borte.
Så dagens glede er ikke verdt morgendagens smerte?
Jeg orker bare ikke tanken på å utsette deg for det.
Som team tar vi sjanser hele tiden.
Vi drar til selveste helvete for å finne en rustning, men...
-Du risikerer ikke noe for meg. -Det er ikke sant.
Hvis du er redd for å slippe meg inn,
bør du kanskje gå.
-Hvis du hadde sett det jeg har... -Bare stikk!
Vær så snill, Kiki!
God samtale.
Ny sang?
Noe sånt.
Har du hatt sjansen til å si hva du føler for noen og
bare feiget ut?
Ja, det har jeg.
Og uansett hvor ille du rotet det til med Kaylie,
er jeg her.
Ikke det jeg mente.
Pokker. Jeg trodde...
MOT
Faen. For du la hånda på...
-Det går bra. -Jeg vet ikke hva som feiler meg.
Jeg var bare snill.
Jeg går tilbake til min magiske nattklubb og slår meg selv.
Vent. Hvor?
Beklager, Pike.
-Jeg bare... Jeg er ikke... -Var du... Ja, jeg må...
-Draconia, altså. -Draconia. Jepp.
Ja.
Allura forbereder teleporteringssirkelen.
Bra. Jeg vil ikke ødelegge flere trær.
Hvor tror dere at dere skal?
Jøss, Jarett. Våknet du opp på feil side av sverdet?
For det første må du slutte å gjøre det,
og for det andre ville du ha denne rustningen.
Thordak er allerede mistenksom.
Litt av en tid å forlate hjemmet ubeskyttet på.
Hvis du prøver noe mens vi er borte, sverger jeg...
De har to dager, ikke et minutt til.
DRACONIA WILDEMOUNT-KONTINENTET
Velkommen til Draconia. Håper dere tok med votter.
-Så vennen din... -Ikke la henne høre deg si det.
Hva er greia med dere tre?
La oss bare si at å være i farlige situasjoner
med noen man er nær, kan føre
til friksjon.
Hun møter oss lenger framme. Spenn dere fast.
Skal bli. De venter når du kommer tilbake.
Allura!
Dohla, godt å se deg.
Som jeg har savnet deg. Og Kima den mektige, Kima den tapre.
Kima den godtroende. Hvordan har du det?
Forvirret. Over hvor lite du har endret deg.
Meldingen din overrasket meg.
Men den hørtes viktig ut.
Og hvis Despath-porten kan hjelpe,
er draconierne mer enn villige til å dele den.
Nye venner, det er litt av en ferd. Prøv å ikke henge etter.
Hvor langt kan det være?
Greit, det er langt!
-Går det bra? -Det må det.
Her er det.
Unnskyld, her er hva?
-Vokter ingen denne porten? -Den er godt gjemt.
Og hvis noen fant den,
er evig helvetesild temmelig avskrekkende.
Det kreves mer enn én for å åpne porten,
og det kan bare gjøres fra denne siden. Så noen av dere må bli.
Det er greit. Kima og jeg blir her.
-Jeg også. Noen må holde utkikk. -Jeg burde bli også.
Hvis du tror du kan hjelpe.
Vi finner rustningen og stikker til helvete derfra.
Ordspill?
Porten kan ikke være åpen lenge.
Husk at vi åpner den igjen om nøyaktig 12 timer.
Tolv? Men jeg har ikke nok fingre. Har noen 12 fingre?
Hvis du slipper opp, gå til tærne.
Skynd dere før den stenger.
Lykke til, Vox Machina.
Ha det!
-Fanken! -Vi trenger iallfall ikke jakker.
Dis, helvetes hovedstad.
-Disse er steiner. -Hva sier du?
Du sa "diss",
så jeg bare fulgte på.
Hva? Nei. Dis er en by.
Ja, og disse er steiner.
Herregud. Kan vi fokusere?
For eksempel på dem. Er det sjeler?
Ja, dessverre.
Ondskapen i vår verden sendes hit for å bli straffet.
Hvordan i djevelens navn bryter vi oss inn?
Et nytt ordspill.
Jeg må si at jeg var litt nervøs etter det som skjedde forrige gang.
Siden Ally og jeg ble sammen.
Jeg beklager om jeg såret deg.
Hva snakker du om?
Hadde du ikke følelser for meg?
Følelser? Vi er voksne, Kima.
Litt sverming, men vi hadde en jobb å gjøre.
Det var alltid klart at dere to var bestemt for hverandre.
Så du var ikke litt såret engang?
I alle disse årene har jeg ikke skjenket det en tanke.
-Så... -Så hva?
I går kveld...
Ja, det var gøy.
Og?
Og jeg tror jeg ordner litt te.
Er det slutten på samtalen?
Burde vi ikke snakke om hva det var? Hva vi er?
Om du trenger en etikett, kall det et ligg.
Kall det en feil. Kall det hva du vil.
Jeg vil vite hva du vil. Med mindre du er for redd til å si det.
Jeg er ikke redd. Jeg er...
Vex?
Hvordan visste han om oss?
Her borte! Vi må søke dekning.
Ja. Løp.
Vorugal jakter gjerne på dere.
Vi er trygge her.
Hva sa du?
Ned!
Dere kan ikke gjemme dere for alltid!
-Alt i orden? -Hva i svarte? Han hører oss.
Jeg sjekker de andre. Noe du burde gjøre.
Ser du? Det går bra med dem.
Alt i orden der nede?
Vi må videre. Veståsen har dekning.
Nei, det er bedre å gå bort til den toppen.
Det virker ganske åpent, men du er jo lokal. Vis vei.
Du fører oss lenger bort fra porten!
Vi må tilbake for å åpne den for vennene våre.
Som om dere bryr dere.
Hva faen? Selvfølgelig gjør vi det.
Tilgi meg, men du har for vane å forlate dine allierte.
Jeg var rett ved siden av deg da vi beseiret Thordak.
Jeg utgytte like mye blod.
Og likevel, da tiden var inne for hyllest,
havnet dere to i Tal'Doreis råd
og i et fint elfenbenstårn.
Mens jeg endte opp her i snøen igjen.
Dohla, jeg visste ikke at du ville være med i rådet.
Vi antok at du var fornøyd. Jeg er lei for det.
Det er vi begge.
Det er fint å høre.
Men litt for sent.
Selvsagt visste dere ikke.
Dere var fortapt i hverandres øyne, blinde av forelskelse.
Men Draconia sviktet meg aldri, og jeg svikter ikke dem.
-Vent. Vorugal vil se den. -Hva er det du gjør?
Et nødsignal?
-Du har dømt oss til døden! -Ikke oss. Dere.
Dragene har sverget å skåne mitt folk.
Og etter jeg overgir dere, har de lovet meg makten dere stjal.
Forræder!
Ally!
Forblindet av kjærlighet igjen.
Hvordan slår vi den av?
Han kommer.
Der er dere.
Håper han dreper deg først, så Kima kan se deg dø.
Kjerring.
Kanskje vi kan utsette denne diskusjonen?
De du vil ha, er den veien.
Slapp av, jeg biter ikke.
Jeg svelger byttet mitt helt.
Allura, kan du danne et av de skjoldene under oss?
Jeg vet ikke hvordan det...
Milde himmel!
Vet ikke om dere har merket det, men han er rett bak oss!
Vi nærmer oss kanten.
Fin styring.
Pokker ta.
Dere kan ikke rømme fra dette.
-Snøras! -Nei!
Kima!
Pass opp!
Kom igjen, din forvokste idiot.
Du burde ha gjort kål på dem nå! Hva venter du på?
Jeg vil se blod!
Vil du?
-Dohla! -Nei!
Nei.
Bra. Jeg går og finner vennen deres.
Gikk det bra med deg?
Ja da. Se til Vex. Jeg finner en vei ut herfra.
Vex.
Gudskjelov for at vi er sammen.
Percy, det i sted...
Vi vet begge at det er noe mellom oss.
Kanskje. Men jeg er ikke klar til å si det du vil høre.
Forhold er... farlige.
Se hva som skjedde i dag.
Alle jeg har elsket... Det ender alltid ille.
Som om jeg bringer ulykke.
Jeg er villig til å ta sjansen.
Jeg bryr meg om deg.
Derfor kan vi ikke være mer enn bare en affære.
Er det greit?
Som du vil.
Det er ingen vei ut.
Og Kima er...
Hun lever, Allura. Hører du meg?
Akkurat nå prøver vennene våre å finne en artefakt
på det verste tenkelige stedet.
Men jeg vet de klarer seg.
For jeg kjenner hjertene deres.
Du kjenner Kimas hjerte.
Vi skal ut av denne hulen, for pokker.
Ikke fordi det er enkelt,
men fordi vi må, for dem vi er glad i.
Uansett hva.
Vi må tro på at det kommer til å gå bra.
Og hvis ikke?
Da betyr intet noe.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg