Så oförskämt! I min lya!
Nej, det är okej. De kan inte skada er.
Det tillåter jag inte. Ja...
Vox Machina är svårare att fånga än jag trodde.
Men jag ska hitta dem. Tro mig.
Jag söker blodspillan, inte försäkran.
Jag kan hitta dem om inte hon kan det.
Nej! Du behöver en blodhund, inte en bulldog.
Varför så ihärdig? Undanhåller du nåt?
Det är du som undanhåller mitt botemedel.
Var tacksam att jag låter dig leva, din förrädare.
Stenen i ditt bröst gör dig paranoid.
Vågar du håna min kraft?
Vorugal, meddela kungarikena.
Den som ger mig Vox Machina
får Raishans del av vårt rike.
Om du värdesätter ditt patetiska liv är det bäst att du hittar dem först.
Jag ger dig två dagar.
Lämna mig ifred med min familj.
Snart, mina barn, väldigt snart.
Våra fienders kroppar ska bli era vaggor,
och deras eviga vånda blir er mjölk.
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Mitt i prick.
Det är inget bra tecken.
Det ska faktiskt ge tur. Särskilt i kärlek.
Då borde jag ha haft ett fågelbo i mitt sovrum för längesen.
Jävligt skumt.
Percys häckningsvanor åsido,
Gryningsmartyrens sköld är tydligen i helvetet.
Överväger vi verkligen att ta oss dit?
Det skulle bli en grym sång.
Vox Machina erövrade helvetet
Där demonen Zerxus bor
På en vagn av eld
Sjöng de hans namn Demonguden Scanlan kastade en besvärjelse
Jag ska jobba på den. Ja.
Och om vi gör det, hur ska vi ta oss dit?
Vi vet ett sätt. En gammal allierad till oss.
Dohla? Aldrig. Den bitchen ville se mig död.
Var inte dramatisk. Det var längesen.
Kima med det heta skvallret. Berätta.
Vår tidigare följeslagare fick nyss en plats i Draconias församling.
De vaktar en dold reva till helvetet.
Är inte Draconia en kall, svävande ödemark?
Och vår följeslagare var så arg på mig att hon flyttade dit.
Vi behöver den där grejen.
Kan ni begrava stridsyxan länge nog
för att ta oss dit?
Jag ogillar att lämna Whitestone oskyddat.
Se det positivt, raring. Det finns färre fåglar i snön.
Din oro uppskattas, bror,
men jag har styrt den här staden ett bra tag nu.
Gilmore har lyckats göra osynlighetsformeln i stort sett permanent.
Yennen säger att årets skördefest blir välbesökt
och vakterna är uppe på samma nivå som innan Briarwoods.
Tro mig, vi klarar oss.
När du är borta
kanske jag hugger ned solträdet och bygger en extravagant kanot.
Okej. Låter underbart.
Stor dag imorgon. Är allt som det ska?
Absolut.
Vi pratade bara om...
Kanoter.
Okej.
Om du vill berätta om kanotgrejen för mig,
så är jag vaken ett tag.
-Du är betagen. -Än sen?
Jag kan ju inte göra nåt.
Bror, kvinnor är inte en mystisk kod.
Blir man inbjuden till hennes rum, så går man dit.
Jag vet att förhållanden i en grupp som vår kan vara problematiskt och...
Nej. Vex, jag har utvecklat nån sorts tillgivenhet för dig och...
Skit också.
Vem är det?
Det är Percival.
Jag hoppades att vi kunde prata.
Självklart.
Vill du prata före eller efter?
Ett ögonblick.
Hej.
Ja, kom in. Jag bara... Du vet.
Ja. Jag sätter mig, om det är...
Visst, sätt dig, ja.
Du, jag...
-Du är förlåten. -Vi kan inte bli ihop.
Det kan bli problem.
Okej. Jag håller tyst nu.
Men vi kysstes.
Jag vet. Men det går inte, du och jag.
Vår framtid är fördunklad av elände. Jag såg det.
Korpdrottningen? Igen?
Det är inte bara hon. Din aramenté, när du fullföljer den...
Tror du inte att jag vet?
Att bli Stormens röst
är ett ansvar som varar i århundraden.
Långt efter att vi är borta. Efter att jag är borta.
Så glädjen idag är inte värd smärtan imorgon?
Jag står inte ut med tanken på att utsätta dig för det.
Vi som grupp tar risker hela tiden.
Vi ska för fan till helvetet för att hämta en sköld, men...
-Du vill inte riskera nåt för mig. -Det stämmer inte.
Om du är för rädd för att släppa in mig,
då borde du nog gå.
-Om du hade sett det jag har... -Gå ut!
Kiki, snälla!
Bra snack.
Ny sång?
Nåt sånt.
Har du fått chansen att säga till nån vad du känner...
...och sen fegade du bara ur?
Ja, det har jag.
Men hur illa du än sabbade det med Keyleth,
så finns jag här.
Det var inte det jag menade.
Fan, fan. Jag trodde...
MOD
Helvete. För du la din hand på...
-Det är okej. -Fan, jag vet inte vad det är med mig.
Jag var bara snäll.
Jag ska gå tillbaka till min magiska nattklubb och slå mig själv.
Vänta, var?
Pike... Förlåt.
-Jag var... Jag är inte... -Var du... Ja, jag måste...
-Så... Draconia. Ja. -Draconia. Visst? Ja.
Ja.
Allura förbereder teleporteringscirkeln.
Bra. Jag vill inte förstöra ännu ett träd.
Vart tror ni att ni ska?
Jösses, Jarett. Har du vaknat på fel sida om svärdet?
För det första, du måste sluta göra så,
för det andra, du ville att vi skulle hämta skölden.
Thordak är redan misstänksam.
Ganska opassande att lämna hemmet oskyddat då.
Om du försöker med nåt medan vi är borta, så lovar jag...
Ni har två dagar på er, inte mer.
DRACONIA KONTINENTEN WILDEMOUNT
Välkomna till Draconia. Jag hoppas att ni tog med vantar.
-Så er vän... -Låt henne inte höra dig kalla henne det.
Vad är det med er tre?
Låt oss bara säga att om man är i farliga situationer
med nån man står nära, kan det leda...
...till oenigheter.
Hon möter oss längre fram. Var jävligt beredda.
Ja. De väntar när du återvänder.
Allura!
Dohla, trevligt att se dig.
Jösses, jag har saknat dig. Och Kima den mäktiga, Kima den modiga.
Kima den godtrogna. Hur är det?
Förvirrad. Över hur lite du har förändrats.
Ert meddelande överraskade mig.
Men det lät viktigt.
Och om Avresans port kan hjälpa er,
delar draconierna gärna med sig.
Nya vänner, det är en bit att gå. Försök att inte hamna efter.
Hur långt kan det vara?
Okej, det är långt!
-Är du okej? -Det måste jag vara.
Här är det.
Ursäkta, här är vadå?
-Vaktar ingen porten? -Den är välgömd.
Och om nån hittar den
är evig helveteseld ganska avskräckande.
Det krävs mer än en för att öppna porten,
och det kan bara göras från den här sidan. Så några av er måste stanna.
Det är okej. Kima och jag stannar.
-Jag med. Ni behöver en spanare. -Jag borde också stanna.
Om du tror att det behövs.
Vi går in, hittar skölden och går ut fort så in i helvete.
Avsiktlig ordlek?
Porten är inte öppen länge.
Kom ihåg, vi öppnar den om exakt 12 timmar.
Tolv? Men jag har inte så många fingrar. Har nån 12 fingrar?
Kompis, fortsätt på tårna om du får slut.
Skynda er innan den stängs.
Lycka till, Vox Machina.
Hej då!
Jäklar! Jaha, vi behöver ingen jacka.
Hades, det är helvetets huvudstad.
-Det är en sten. -Vad snackar du om?
Va? Du sa "det" på ett konstigt sätt,
jag härmades bara.
Va? Nej. Hades, det är en stad.
Ja, och det är en sten.
Herregud. Kan vi fokusera på riktiga saker?
Som de där. Är det själar?
Ja, tyvärr.
De onda i vår värld skickas hit som straff.
Hur fan bryter vi oss in?
Ännu en bra ordlek.
Jag måste säga, D, jag var lite nervös över hur vi skiljdes.
Att jag och Ally blev ihop.
Jag är ledsen om jag sårade dig.
Vad pratar du om?
Hade du inte känslor för mig?
Känslor? Kima, vi är vuxna.
Det var en flört men vi hade ett jobb att göra.
Det var alltid självklart att ni var menade för varandra.
Så du blev inte assårad?
Jag har inte tänkt på det alls sen dess.
-Så... -Så? Vad?
Igår kväll...
Ja, igår kväll var kul.
Och?
Och jag ska nog fixa lite te.
Är det allt? Färdigpratat?
Ska vi inte prata om vad det var? Vad vi är?
Om du vill kalla det nåt, kalla det ett kärleksmöte.
Kalla det ett misstag. Kalla det vad du vill.
Jag vill veta vad du vill. Om du inte är för rädd för att säga det.
Jag är inte rädd. Jag...
Vex?
Hur visste han var vi var?
Här borta! Vi måste ta skydd.
Ja, spring.
Vorugal jagar er gärna.
Vi är säkra här.
Vad sa du?
Ner!
Ni kan inte gömma er för alltid!
-Är ni okej? -Vad fan? Han kan höra oss.
Jag kollar till de andra. Nåt som du borde göra.
Ser du? De är okej.
Är ni okej därnere?
Vi måste gå. Den västra åsen har skydd.
Nej. Vi är säkrare på den toppen.
Det ser väldigt oskyddat ut, men du känner till området. Led vägen.
Du tar oss längre bort från porten!
Vi måste gå tillbaka och öppna den åt våra vänner.
Som om ni bryr er.
Vad fan? Såklart vi gör.
Förlåt mig, men ni har lämnat allierade i sticket förr.
Jag var precis bredvid er när vi besegrade Thordak.
Jag blödde lika mycket.
Men när det var dags för hyllningar,
hamnade ni i Tal'Doreis råd,
och bodde i ett lyxigt elfenbenstorn.
Medan jag hamnade här i snön igen.
Dohla, jag visste inte att du ville vara med i rådet.
Vi trodde att du var nöjd. Jag är ledsen.
Det är vi båda.
Skönt att höra.
Men det är för sent.
Självklart visst ni inte.
Ni var förlorade i varandras ögon, förblindade av en barnslig romans.
Men Draconia övergav aldrig mig, och jag ska inte överge dem.
-Vänta. Vorugal kommer att se. -Vad gör du?
En nödsignal?
-Du har dömt oss till döden! -Inte oss. Er.
Drakarna har lovat att låta mitt folk vara.
När jag har överlämnat er, har de lovat att ge mig makten som ni stal.
Förrädare!
Ally!
Förblindad av kärlek igen.
Hur stänger vi av den här?
Han kommer.
Där är ni.
Jag hoppas att han dödar dig först så Kima får se på när du dör.
Din jävel.
Kan vi ta den diskussionen senare?
Det hållet! De du vill ha är där borta.
Oroa er inte, jag bits inte.
Jag sväljer mitt byte helt.
Allura, kan du göra en sån där sköld under oss?
Jag vet inte hur det skulle...
Jösses Amalia!
Jag vet inte om ni har sett det, men han är precis bakom oss.
Vi är nära kanten.
Snyggt styrt, älskling.
Jäklar.
Ni kan inte komma undan.
-Lavin! -Nej, nej!
Kima!
Se upp!
Kom igen, din förvuxna idiot.
Du borde ha dödat dem nu! Vad väntar du på?
Jag vill se blod!
Vill du?
-Dohla! -Nej!
Nej.
Bra. Jag letar rätt på er vän.
Är du okej?
Ja. Kolla till Vex. Jag ska leta efter en utväg.
Vex.
Tack och lov att vi är tillsammans.
Percy, angående tidigare...
Vi båda vet att det är nåt mellan oss.
Kanske. Men jag är inte redo att säga vad du vill höra.
Förhållanden är... farliga.
Se vad som hände idag.
Alla som jag nånsin har älskat... Det slutar alltid illa.
Som om jag är ett dåligt omen.
Jag är villig att ta den risken.
Jag bryr mig om dig.
Därför kan vi inte vara mer än en flört.
Är det okej?
Som du vill.
Det finns ingen väg ut.
Och Kima, hon är...
Hon lever, Allura. Hör du mig?
Just nu försöker våra vänner att hitta en relik
på värsta tänkbara ställe.
Men jag vet att de klarar det.
För jag känner deras hjärtan.
Du känner Kimas hjärta.
Vi ska ta oss ut ur den här grottan.
Inte för att det är lätt,
utan för att vi måste för de vi älskar.
Oavsett vad.
Vi måste tro att det ordnar sig.
Och om det inte gör det?
Då är allt oviktigt.
Undertexter: Lisa Olsson
Kreativ ledare Monika Andersson